ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1239/20 Справа № 204/4050/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дубіжанська Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Заворотного К.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,- 

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 207 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він є власником пасажирського автомобіля Fiat Doblo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер ( НОМЕР_2 . Відповідач ОСОБА_1 , 30 серпня 2016 року о 15 год. 00 хв, керуючи автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Янгеля у м. Дніпро, на перехресті з головною дорогою вул. Енергетичною у м. Дніпро, не надав дорогу його автомобілю під керуванням водія ОСОБА_3 , який є його сином, внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним транспортним засобом. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень, а його сину - водію ОСОБА_3 та дружині - пасажиру ОСОБА_4 , заподіяні тілесні ушкодження, чим спричинена матеріальна та моральна шкода. Своїми діями відповідач ОСОБА_1 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України (надалі ПДР), зокрема, п. 1.3, 1.4, 1.5, 1.9, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», невиконання яких знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнав повністю. Постанова Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року набрала законної сили 04 січня 2017 року. Згідно висновку № 146/16А щодо оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Fiat Doblo 1.6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 208 109 грн. 59 коп. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота», номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «Страхова компанія «Скайд», страховий поліс № НОМЕР_4 . Відповідно до полісу страховий ліміт за шкоду, завдану майну, складає 50 000 грн. Тобто, з урахуванням страхового полісу, відповідач ОСОБА_1 повинен виплатити йому 158 109 грн. 59 коп., а відповідач ПАТ «Страхова компанія «Скайд» - 50 000 грн. Позивач вказував, що він є інвалідом другої групи та автомобіль у його родині є єдиним засобом пересування. Крім того, той факт, що у ДТП потрапили його рідний син та його дружина спричинив йому істотних моральних страждань. Виходячи із засад розумності, виваженості та об`єктивності розмір завданої йому моральної шкоди позивач оцінює у 25 000 грн. Крім того, ним понесені витрати, пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку у сумі 1200 грн., витрати на його евакуацію - 800 грн., витрати на проведення автотехнічного дослідження обставин ДТП - 675 грн. Оскільки добровільно відповідачі не сплачують завдану йому шкоду, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 158109 грн. 59 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди — 25 000 грн., витрати, пов`язані з визначенням матеріального збитку у розмірі 1200 грн., витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 800 грн., витрати на проведення автотехнічного дослідження обставин ДТП у розмірі 675 грн., а також судовий збір. Також позивач просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на свою користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн.
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 30 серпня 2016 року о 15 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по головній дорозі по вул. Енергетичній у м.Дніпро з перевищенням дозволеної швидкості, скоїв зіткнення на перехресті з вул. Янгеля з належним йому автомобілем «Тойота Прадо», номерний знак НОМЕР_5 . Внаслідок ДТП автомобіль «Тойота» зазнав пошкоджень, чим йому спричинена матеріальна та моральна шкода. Так, своїми неправомірними діями ОСОБА_3 порушив вимоги ПДР, зокрема: п. 1.3, 1.4, 1.5, 12.3 та вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» ПДР. Порушення ОСОБА_3 вищевказаних вимог ПДР підтверджується висновком автотехнічного дослідження від 09 листопада 2016 року № 18/10.1-70, долученого ОСОБА_2 до його позовної заяви. Протиправні винні дії ОСОБА_3 щодо невиконання вищевказаних вимог ПДР, а саме п 12.3 і дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості (40 км/год) ПДР, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП та спричинених йому матеріальних збитків. ОСОБА_1 вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю було заподіяно механічні ушкодження. Згідно висновку № 1610/16/16 від 21 жовтня 2016 року розмір матеріального збитку, завданого йому, як власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Тойота» Land Cruiser Prado, номерний знак НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 451 372 грн. 48 коп. Керування автомобілем «Фіат» під час вчинення ДТП на законних підставах здійснював ОСОБА_3 , який є рідним сином власника вказаного автомобіля ОСОБА_2 , отже саме із зазначених осіб солідарно має бути стягнута завдана йому матеріальна шкода. Крім того, він також зазнав і моральної шкоди, яка полягала у наступному. Він є водієм з багаторічним стажем і жодного разу не був учасником ДТП, до відповідальності за порушення правил ПДР не притягався, а тому сам факт, що він потрапив у ДТП спричинив йому істотні моральні хвилювання. Саме розуміння тієї думки, що він міг загинути або зазнати тяжких травм та каліцтва, призводить до емоційних страждань. Разом з цим, його автомобіль зазнав механічних пошкоджень, що значно спотворило його зовнішній вигляд та зменшило його ринкову вартість. У зв`язку з тим, що завдана йому шкода у добровільному порядку не відшкодована, виходячи із засад розумності, виваженості, та об`єктивності моральну шкоду він оцінює в розмірі 25 000 грн. У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь матеріальні збитки у розмірі 451 372 грн. 48 коп., заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.. 
Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПрАТ «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП (т.1 а.с. 170).
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ПАТ «Страхова компанія «Скайд», третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 158 109 грн. 59 коп., витрати, пов`язані з визначенням вартості матеріального збитку у розмірі 1 200 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 800 грн., витрати за проведення автотехнічного дослідження у розмірі 675 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн., судові витрати по справі у розмірі 2 247 грн. 85 коп., а всього 165 032 грн. 44 коп. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 50 000 грн., судові витрати по справі у розмірі 500 грн., а всього 50 500 грн. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить рішення суду скасувати та хвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 , а його зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та необґрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено та вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2016 року о 15 год. 00 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Тойота», номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по другорядній дорозі по вул. Янгеля у м. Дніпро, на перехресті з головною дорогою вул. Енергетичною у м. Дніпро, не надав дорогу автомобілю «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого скоїв зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, водію ОСОБА_3 та пасажиру ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження, чим спричинена матеріальна шкода. При цьому, водій ОСОБА_1 порушив п. 16.11 та вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України (т.1 а.с. 65).
Зазначені обставини встановлені постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, яка набрала законної сили.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, доведена (т.1 а.с.65). 

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП (т.1 а.с. 169).
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року внесено виправлення у постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року, а саме виправлено в описовій частині тексту постанови замість «водій ОСОБА_3 порушив п. 16.11 та вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України» на вірне «водій ОСОБА_1 порушив п. 16.11 та вимоги знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України (т.1 а.с. 97).
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Автомобіль Fiat Doblo, номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 НОМЕР_7 , 2010 року випуску, якому протиправними діями ОСОБА_1 були спричинені механічні пошкодження, на момент скоєння ДТП, станом на 30 серпня 2016 року, належав позивачу ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 (т.1 а.с. 66).
06 вересня 2016 року судовим експертом ОСОБА_5 у присутності власника транспортного засобу, був складений протокол огляду транспортного засобу Fiat Doblo, номерний знак НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_7 , 2010 року випуску, в якому було зафіксовано характер та об`єм пошкодження вказаного транспортного засобу (т.1, а.с. 40-41).
Згідно висновку експерта №146/16А у кримінальному провадженні №12016040030000670, складеного 29 вересня 2016 року судовим експертом ОСОБА_5 (свідоцтво № 1062 від 27 листопада 2006 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Fiat Doblo 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_7 в результаті його пошкодження при ДТП становить 208 109 грн. 59 коп. (т.1 а.с. 25-39).
На день скоєння ДТП, 30 серпня 2016 року, цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Скайд», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5638031, з терміном дії з 17 вересня 2015 року до 11 вересня 2016 року (т.1 а.с. 68).
27 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Скайд» із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів (т.1 а.с. 69, 70, 71).
Страховою компанією страхові виплати проведені не були.
У зв`язку з тим, що завдана внаслідок ДТП шкода не була відшкодована, позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі – ЦК) України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума – це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 
 Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. 
Зазначений правового висновку дійшла  Велика Палата Верховного Суду у Постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. 
З полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5638031 вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota Land Cruiser Prado, номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Скайд», а страхова сума за шкоду, заподіяну майну (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить 50 000 грн., розмір франшизи – 0 грн. (т.1 а.с.68).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач ПАТ «Страхова компанія «Скайд» повинен нести відповідальність у межах вказаної суми, тобто в межах 50 000 грн. та стягнув вказану суму на користь позивача.
ПАТ «Страхова компанія «Скайд»  рішення суду першої інстанції не оскаржували.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
За змістом ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Fiat Doblo 1.6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, згідно висновку експерта № 146/16А від 29 вересня 2016 року становить 208 109 грн. 59 коп.
Виходячи з аналізу ст. 1187 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_1 , як із винної особи у ДТП, на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 158 109 грн. 59 коп., яка є різницею між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди у сумі 208 109 грн. 59 коп. та страховою виплатою - 50000 грн. (208 109 грн. 59 коп. – 50 000 грн. = 158 109 грн. 59 коп.).

У судовому засіданні в апеляційному суді на розгляд ставилося питання про призначення у справі судової автотоварознавчої експртизи, однак від учасників справи відповідних клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи не надходило.
Згідно ч.1-3 ст. 22 ЦК України Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
З приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
Оцінка та визначення розміру збитків, завданих внаслідок ДТП, проводилася за кошти ОСОБА_2 , та було залучено судового експерта Пилипенка О.С., який склав висновок експерта № 146/16А, у зв`язку з чим позивачем за первісним позовом були понесені витрати у розмірі 1 200 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 146 від 06 вересня 2016 року (т.1 а.с.22)
У зв`язку з евакуацією автомобіля позивача за первісним позовом ним були понесені витрати у розмірі 800 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1688 від 05 вересня 2016 року (т.1 а.с. 62).
ОСОБА_2 також були понесені витрати на проведення автотехнічного дослідження у розмірі 675 грн. 36 коп., а саме за складання судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру висновку автотехнічного дослідження № 18/10.1-70 від 09 листопада 2016 року, що підтверджується квитанцією № 0.0.645259714.1 від 04 листопада 2016 року (т.1. а.с. 13).
Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат, пов`язаних із визначенням вартості матеріального збитку у розмірі 1 200 грн., витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 800 грн та витрат за проведення автотехнічного дослідження у розмірі 675 грн., які підтверджені належними та допустимими доказами у справі.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема,  у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Стаття 23 ЦК України передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , майно позивача (автомобіль Fiat Doblo 1.6, номерний знак НОМЕР_1 ), було пошкоджено та розмір завданих матеріальних збитків є значним. Позивач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП та протиправними діями відповідача. Син позивача, який керував автомобілем під час ДТП, - ОСОБА_3 та дружина позивача – ОСОБА_4 в результаті ДТП отримали тілесні ушкодження, що підтверджується довідками № 6908 та 6909 від 30 серпня 2016 року, виданими Комунальним закладом «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської обласної ради (т.1 а.с. 67, 72).
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди та стягнутий судом розмір моральної шкоди у розмірі 2000 грн. належним чином обґрунтований з урахуванням усіх обставин справи, які визнані судом істотними, та відповідає засадам розумності та справедливості. 
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ПАТ «Страхова компанія «Скайд» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, слід зазначити наступне.
У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що дорожньо-транспортна пригода, що сталась 30 серпня 2016 року о 15.00 годині за участю автомобілів «Фіат», номерний знак НОМЕР_1 , та «Тойота Прадо», номерний знак НОМЕР_3 , сталася в тому числі у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_3 вимог п. 1.3, 1.4, 1.5, 12.3 ПДР та вимог дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», яке знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та підтверджується висновком автотехнічного дослідження від 09 листопада 2016 року № 18/10.1-70. Внаслідок ДТП автомобіль «Тойота» зазнав механічних пошкоджень, чим йому була спричинена матеріальна шкода у розмірі 451 372 грн. 48 коп., а також моральна шкода.
Ухвалою суду першої інстанції від 11 квітня 2018 року було призначено у справі судову автотехнічну експертизу, за наслідками проведення якої експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Дем`яненком В.В. складено висновок № 2372/2373-18 від 01 квітня 2019 року (т.1.а.с. 185, 186).
Вказаним висновком встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_3 повинен був діяти згідно технічних вимог п. 16.3., 16.12 ПДР України. Технічна можливість запобігти зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля «Фіат» ОСОБА_3 залежала від дотримання ним технічних вимог п. 16.3, 16.12 ПДР України. У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти технічному характеру ДТП - зіткненню з автомобілем «Тойота Прадо». У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Фіат» Чернікова ОСОБА_6 вбачаються невідповідності до технічних вимог п. 16.3., 16.12. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку технічним характером ДТП - зіткненню з автомобілем «Фіат».
Відносно водія автомобіля «Тойота Прадо» ОСОБА_1 експерт дійшов висновку, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота Прадо» ОСОБА_1 повинен був діяти згідно технічних вимог п. 16.3, 16.11 ПДР України та технічних вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота Прадо» ОСОБА_1 мав технічну можливість запобігти технічному характеру ДТП - зіткненню з автомобілем «Фіат». У даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Тойота Прадо» ОСОБА_1 вбачаються невідповідності до технічних вимог п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України та технічних вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку технічним характером ДТП - зіткненню з автомобілем «Фіат».
У висновку автотехнічного дослідження № 18/10.1-70 від 09 листопада 2016 року, складеному судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, на який посилається позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , зазначено, що водій автомобіля «Фіат» ОСОБА_3 мав інформацію про те, що вул. Енергетична є головною дорогою по відношенню до вул. Янгеля. З технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 і дорожнього знаку 2.29 «Обмеження максимальної швидкості (40 км/год) Правил дорожнього руху». В даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, в діях водія ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які знаходились би в причинному зв`язку з даним зіткненням (т.1 а.с. 15-17).
Слід зазначити постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року у справі №204/7618/16-п справу про адміністративне правопорушення, пердбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП (т.1. а.с. 169).
Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2016 року у справі №204/7619/16-п, з урахуванням постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2017 року про виправлення описки, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП, доведена (т.1 а.с.65, 97). 
Вказані постанови суду набрали законної сили.
Отже, відповідно до норм ч. 4 ст. 82 ЦПК України вина  ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є доведеною.
Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 .
Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які були правильно застосовані судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності його вини у скоєнні ДТП, наявності неправомірності дій ОСОБА_3 та порушення саме ОСОБА_3 . Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП, є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.  367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, - 

                                           П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 07 серпня 2019 року   – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді