ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 серпня 2020 року           справа №360/1828/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року (повне судове рішення складено 11 червня 2020 року в м. Сєвєродонецьку) в справі № 360/1828/20 (суддя в І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 06 травня 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області (далі - УПФУ в Попаснянському районі Луганської області, пенсійний орган) з такими вимогами:
1) визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та скасувати відповідне рішення відповідача від 18 березня 2020 року;
2) зобов`язати відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди роботи:
- з 20.07.1981 по 03.05.1982 - на посаді слюсаря Попаснянського районного виробничого об`єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства;
- з 04.05.1985 по 18.03.1986 - на посаді слюсаря Попаснянського районного виробничого об`єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства;
- з 18.03.1986 по 04.01.1988 - на посаді слюсаря Попаснянського ремонтно-транспортного підприємства;
- з 01.10.1994 по 01.11.1996 - на посаді робочого зеленого господарства Дебальцевської дистанції захисних лісонасаджень;
- з 25.08.2000 по 08.10.2000 - час перебування на обліку в Попаснянському районному центрі зайнятості.
3) зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи:
- з 09.02.1988 по 15.05.1988 - на посаді учня муляра Будівельно-монтажного поїзду № 516 Треста «Донбастрансбуд»;
- з 16.05.1988 по 11.03.1991 - на посаді муляра Будівельно-монтажного поїзду № 516 Треста «Донбастрансбуд»;
- з 10.06.2019 і до 10.03.2020 - на посаді муляра дільниці спеціалізованих та монтажних робіт Виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Українська залізниця».
4) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV з 09 березня 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно із записами, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 станом на 10.03.2020, загальний трудовий стаж складає більш 30 років, у тому числі 12 років 6 місяців на пільгових умовах за Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Позивач досягнув 56-річного віку.
Позивач 10 березня 2020 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, надавши передбачений діючим законодавством України перелік документів, в тому числі й свою трудову книжку, однак рішенням від 18 березня 2020 року відповідач відмовив позивачу у призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, посилаючись при цьому на відсутність необхідного страхового стажу та пільгового стажу роботи, зазначивши, що до загального стажу роботи зараховано 28 років 9 місяців 5 днів, до пільгового стажу за Списком № 2 зараховано 9 років 23 дні.
З такою відмовою позивач не згоден, оскільки професія муляр, на якій позивач працював у період з 09.02.1988 по 15.05.1988, з 16.05.1988 по 11.03.1991, з 10.06.2019 і по теперішній час, з 25.01.1991 належить до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Внесення такої професії до відповідних списків після звільнення позивача з посади муляра, на його думку, не має суттєвого значення, оскільки «Порядок застосування списків № 1 та № 2» був прийнятий набагато пізніше та не може бути застосований до спірних правовідносин за цим позовом, як такий, що значно обмежує право позивача на належне пенсійне забезпечення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові по справі № 359/8683/16-а, в якій Верховний Суд дійшов висновку, що згідно з розділом XXVII Списку № 2 муляри, зайняті в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад, належать до професій із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим період роботи з 17 серпня 1981 року по 19 червня 1991 року на посаді муляра був включений до пільгового стажу за Списком № 2. Таким чином, відсутність належним чином оформленої уточнюючої довідки у зв`язку з ліквідацією підприємства не може порушувати його право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки пільговий стаж підтверджено трудовою книжкою та відповідним Наказом про атестацією робочих місць.
Щодо не зарахування відповідачем позивачу до пільгового стажу періоду роботи з 10.06.2019 і до 10.03.2020 на посаді муляра дільниці спеціалізованих та монтажних робіт Виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Українська залізниця» у зв`язку з непроведенням підприємством атестації робочих місць, позивач зазначає, що аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. У постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду України дійшла висновку, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. Непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Крім того, відповідачем не зараховано до загального страхового стажу позивача роботу у період з 20.07.1981 по 03.05.1982 на посаді слюсаря Попаснянського районного виробничого об`єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства, з 04.05.1985 по 18.03.1986 на посаді слюсаря Попаснянського районного виробничого об`єднання по виробничо-технічному забезпеченню сільського господарства, з 18.03.1986 по 04.01.1988 на посаді слюсаря Попаснянського ремонтно-транспортного підприємства, з 01.10.1994 по 01.11.1996 на посаді робочого зеленого господарства Дебальцевської дистанції захисних лісонасаджень через недоліки, допущені в оформленні трудової книжки позивача. Однак, на думку позивача, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а та від 17.07.2018 у справі № 220/989/17. Таким чином позивач вважає, що належна йому трудова книжка містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, у зв`язку з чим обставини, на які посилається відповідач, є необґрунтованими та незаконними і не можуть порушувати законне право на включення вказаних періодів роботи до загального стажу роботи.
Також відповідачем не зараховано позивачу до загального стажу період перебування на обліку в Попаснянському районному центрі зайнятості з 25.08.2000 по 08.10.2000, у зв`язку з тим, що у записі № 25 трудової книжки в даті наказу є розбіжності, а саме наказ виданий від 25.05.2000, а дата початку виплати допомоги - 25.08.2000, що, на думку посадових осіб УПФУ, також є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 17 серпня 1993 року № 110. Дане твердження відповідача позивач також вважає безпідставним з огляду на те, що допомога по безробіттю була призначена відповідно до підпункту «г» пункту 2 статті 30 Закону України від 01.03.1991 № 803 «Про зайнятість населення» (що був чинним до 01.01.2013), в якому зазначено, що виплата допомоги по безробіттю відкладається на строк до трьох місяців у разі звільнення громадянина з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин. Враховуючи, що з попереднього місця роботи позивач звільнився за власним бажанням, що підтверджується записом № 24 трудової книжки, то на облік Попаснянським районним центром зайнятості позивача взято 25.05.2000, а виплату допомоги по безробіттю призначено у період з 25.08.2000 по 08.10.2000. Відповідно зазначений період перебування на обліку в Попаснянському районному центрі зайнятості з 25.08.2000 по 08.10.2000, протягом якого позивач отримував допомогу по безробіттю, також повинен бути включений до загального страхового стажу позивача.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції хибно розтлумачено висновки касаційного суду в справі № 359/8683/16-а, відповідно до яких посада муляра належить до Списку № 2, а той факт, що особа працювала на цій посаді до її включення до списку, не впливає на зарахування стажу особи до пільгового.
Окрім цього, суд першої інстанції всупереч висновкам Верховного Суду, викладених в постанові в справі № 520/15025/16-а, не зарахував до пільгового стажу період роботи на посаді муляра через не проведення підприємством атестації робочого місця.
Також апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, відповідно до яких суд відмовив у скасуванні рішення пенсійного органу попри встановлену судом протиправність не зарахування до загального стажу роботи позивача періодів з 20.07.1981 по 03.05.1982, з 04.05.1985 по 18.03.1986, з 18.03.1986 по 04.01.1988, з 01.10.1994 по 01.11.1996, з 25.08.2000 по 08.10.2000.
За таких обставин ОСОБА_1 наголошує на протиправності рішення суду першої інстанції та наявності підстав для його скасування.
Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.
ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області із заявою від 10 березня 2020 року про призначення пенсії, до якої, серед іншого, додано такі документи: трудова книжка від 27.07.1981 серії НОМЕР_3 (арк. спр. 37 зв.-44), військовий квиток серії НОМЕР_2 (арк. спр. 44 зв.), Індивідуальні відомості про застраховану особу Форми ОК-5 (арк. спр. 45-48).
Рішенням Комісії при ГУПФУ в Луганській області від 29 травня 2019 року № 05/21 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу роботи періоди роботи у будівельно-монтажному поїзді № 516 (дочірнє підприємство «Будівельно-монтажний поїзд № 5» ЗАТ «Трест «Донбастрансбуд») на посаді муляра з 16.05.1988 по 11.03.1991 у зв`язку з тим, що розділом ХХІХ «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, що був чинним на період роботи заявника, зазначену посаду не передбачено (арк. спр. 49).
За наслідками розгляду заяви позивача УПФУ в Попаснянському районі Луганської області прийнято рішення від 18 березня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Сумському П. В . » (арк. спр. 50-51).
Дослідженням змісту рішення встановлено, що позивач на час звернення має страховий стаж роботи 28 років 9 місяців 5 днів, у тому числі робота за Списком № 2 - 9 років 23 дні згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До страхового стажу роботи зараховано періоди роботи з 09.05.1982 по 25.05.1984 військова служба, з 10.07.1984 по 04.12.1984, з 10.12.1984 по 29.04.1985, з 09.02.1988 по 11.03.1991, з 20.03.1991 по 04.05.1994, з 01.11.1996 по 03.04.2000, з 23.10.2000 по 22.05.2001 безробіття, з 23.05.2001 по 29.02.2004, з 23.07.2005 по 16.04.2006, з 19.01.2016 по 25.01.2016, з 28.01.2016 по 25.09.2016 безробіття, з 11.04.2018 по 30.04.2018, з 19.07.2018 по 09.06.2019 безробіття, з 10.06.2019 по 31.01.2020 на підставі військового квитка, трудової книжки та інформації, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК-5).
До страхового і пільгового стажу роботи за Списком № 2 зараховано періоди роботи з 17.04.2006 по 06.03.2013, з 24.10.2013 по 19.01.2014, з 31.03.2014 по 04.06.2014, з 01.12.2014 по 18.01.2016, з 26.09.2016 по 10.04.2018 за вилученням періодів перебування у відпустках без збереження заробітної плати, простоїв, додаткових вихідних, відсутності сировини та матеріалів, проходження медогляду, виконання інших робіт, відсутність на роботі по невідомим обставинам згідно з довідками № № 199-200 від 27.08.2018, виданих ТДВ «Попаснянський вагоноремонтний завод», атестації робочих місць та інформації, яка міститься в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК-5).
За наявності необхідного пільгового стажу роботи ОСОБА_1 мав би право на пенсію з 09.03.2020.
До страхового стажу роботи не зараховано періоди роботи: з 20.07.1981 по 03.05.1982 - в графі 4 в даті наказу про прийняття на роботу проведено виправлення місяця; з 04.05.1985 по 18.03.1986 - в графі 4 запису № 10 про звільнення з роботи відсутня підстава внесення даного запису; з 18.03.1986 по 04.01.1988 - в графі 4 запису № 11 в даті наказу про прийняття на роботу проведено виправлення року; з 01.10.1994 по 01.11.1996 - в графі 4 запису № 21 про звільнення з роботи відсутня підстава внесення даного запису; з 25.08.2000 по 08.10.2000 - в запису № 25 в даті початку виплати допомоги по безробіттю та в даті наказу є розбіжності, а саме 25.05.2000; з 05.05.2005 по 01.08.2005 не можливо визначити період отримання допомоги по безробіттю, що є грубим порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, та в зв`язку з відсутністю довідок, підтверджуючих ці періоди роботи.
Згідно із записами у трудовій книжці позивача, він працював у період з 16.05.1988 по 11.03.1991 в Будівельно-монтажному поїзді № 516 треста «Донбастрансбуд» в якості муляра.
Комісією при ГУПФУ в Луганській області розглянуто документи, надані заявником для підтвердження пільгового стажу роботи за Списком № 2 у вказаному періоді, винесено рішення про відмову в зарахуванні зазначеного періоду до пільгового стажу роботи у зв`язку з тим, що розділом ХХІХ «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, що був чинним на період роботи заявника, зазначену посаду не передбачено. Вперше професія муляра внесена до розділу ХХVІ Списку № 2 позиція 229000а-12680 згідно з постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09.08.1991 № 591.
Таким чином, період роботи з 16.05.1988 по 11.03.1991 зарахований до страхового стажу та не зарахований до пільгового стажу роботи за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю довідок, що уточнюють пільговий характер роботи.
Вважаючи, що УПФУ в Попаснянському районі Луганської області порушує його право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої та другої ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:
- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);
- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);
- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:
[…]
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; […].
Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок ведення трудових книжок працівників визначений Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).
Пунктом 1.1 Інструкції визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції).
Пунктом 2.2 Інструкції визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно з пунктом 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції).
Пунктом 4.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383), який регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації, як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
При цьому, оцінка рішенню відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.
Так, з рішення УПФУ в Попаснянському районі Луганської області від 18 березня 2020 року слідує, що до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 20.07.1981 по 03.05.1982, з 04.05.1985 по 18.03.1986, з 18.03.1986 по 04.01.1988, з 01.10.1994 по 01.11.1996, з 25.08.2000 по 08.10.2000, з 05.05.2005 по 01.08.2005 у зв`язку з тим, що записи у трудовій книжці здійснені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, та відсутні довідки, що підтверджують ці періоди роботи.
Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні такі записи за спірний період:
запис № 1 від 20.07.1981: прийнятий слюсарем 2 розряду в майстерню Попаснянського районного виробничого об`єднання з виробничо-технічного забезпечення сільського господарства, підстава - наказ від 17.07.1981 № 104-к;
запис № 2 від 03.05.1982: звільнений за пунктом 3 статті 36 КЗпП УРСР у зв`язку з призовом на військову службу, підстава наказ від 04.05.1982 № 36-к;
запис № 9 від 04.05.1985: прийнятий слюсарем 2 розряду в майстерню Попаснянського районного виробничого об`єднання з виробничо-технічного забезпечення сільського господарства, підстава - наказ від 04.05.1985 № 79-к;
запис № 10 від 18.03.1986: звільнений у зв`язку з припиненням Попаснянського районного виробничого об`єднання з виробничо-технічного забезпечення сільського господарства відповідно до постанови ЦК КПРС від 14.11.1985 № 1114 «Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом» за переведенням до Попаснянського ремонтно-транспортного підприємства за пунктом 5 статті 36 КЗпП УРСР, підстава не зазначена;
запис № 11 від 18.03.1986: прийнятий слюсарем 2 розряду на Попаснянське ремонтно-транспортне підприємство, підстава постанова ЦК КПРС від 14.11.1985;
запис № 12 від 04.01.1988: звільнений за переведенням до Красноградського управління бурових робіт ВО «Укрбургаз», підстава наказ від 05.01.1988 № 2-к;
запис № 20 від 01.10.1994: прийнятий робочим зеленого господарства 4 розряду на Дебальцевську дистанцію захисних лісонасаджень, підстава наказ від 01.10.1994 № 103/П4Л5;
запис № 21 від 01.11.1996: звільнений за пунктом 5 статті 36 КЗпП України за переведенням до Луганської дистанції захисних лісонасаджень, підстава не зазначена;
запис № 25 від 25.08.2000: розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до статті 29 пункт 1 підпункт «а» Закону України «Про зайнятість населення»; підстава наказ від 25.05.2000 № 97/4;
запис № 26 від 08.10.2000: припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до статті 30 пункту 1 «ї» Закону України «Про зайнятість населення», підстава наказ від 09.10.2000 № 190/10.
Дослідивши матеріали справи, суд не погоджується з висновками відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу періодів роботи 20.07.1981 по 03.05.1982, з 04.05.1985 по 18.03.1986, з 18.03.1986 по 04.01.1988, з 01.10.1994 по 01.11.1996, оскільки вказані записи у повній мірі підтверджують факт роботи позивача у цьому періоді.
Вказані записи дійсно містять певні недоліки та виправлення. Однак, відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 17 липня 2018 року у справі № 220/989/17.
Крім того, як вже вище вказано, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» тягар відповідальності за порушення порядку ведення трудових книжок покладається на відповідальну посадову особу роботодавця, а не на працівника.
Що стосується записів про виплату позивачу допомоги по безробіттю через три місяці після прийняття наказу про таку виплату, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом «г» частини другої статті 30 Закону України від 01.03.1991 № 803-ХІІ «Про зайнятість населення» (в редакції чинні на час призначення виплати допомоги по безробіттю) виплата допомоги по безробіттю відкладається на строк до трьох місяців у разі: звільнення громадянина з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин.
Оскільки, як слідує з запису № 24 від 03.04.2000 трудової книжки позивача, позивач був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. У зв`язку з чим виплата допомоги була відкладена на 3 місця з дня прийняття рішення про виплату цієї допомоги.
Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач безпідставно, здійснюючи розрахунок страхового стажу позивача, при прийнятті рішення за заявою позивача про призначення пенсії не зараховує до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.07.1981 по 03.05.1982, з 04.05.1985 по 18.03.1986, з 18.03.1986 по 04.01.1988, з 01.10.1994 по 01.11.1996, з 25.08.2000 по 08.10.2000 на підставі записів у трудовій книжці.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що в межах спірних правовідносин пенсійний орган прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії, отже питання зарахування періодів роботи з 20.07.1981 по 03.05.1982, з 04.05.1985 по 18.03.1986, з 18.03.1986 по 04.01.1988, з 01.10.1994 по 01.11.1996, з 25.08.2000 по 08.10.2000 є одним з аспектів описової частини рішення від 18.03.2020 та не може бути самостійною підставою для його скасування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо зарахування цих періодів до загального трудового стажу, як окрема позовна вимога, не підлягають задоволенню, оскільки з цього приводу за діючим законодавством відповідач не має права приймати окреме рішення, а питання зарахування певних періодів до відповідного стажу має відбуватись одночасно з призначенням (перерахунком) пенсії. Однак, вимога позивача про призначення пенсії задоволенню не підлягає, про що зазначається нижче.
Що стосується не зарахування УПФУ в Попаснянському районі Луганської області до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 09.02.1988 по 15.05.1988 та з 16.05.1988 по 11.03.1991 в Будівельно-монтажному поїзді № 516 Треста «Донбастрансбуд», з 10.06.2019 і до 10.03.2020 на Виробничому структурному підрозділі «Попаснянське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Українська залізниця», суд зазначає таке.
Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що у ній наявні такі записи за спірний період:
запис № 13 від 09.02.1988: прийнятий учнем муляра в Будівельно-монтажний поїзд № 516 Треста «Донбастрансбуд», підстава наказ від 16.02.1988 № 70-лс;
запис № 14 від 16.05.1988: на підставі протоколу кваліфікаційної екзаменаційної комісії присвоєний 2 розряд муляра, підстава наказ від 16.05.1988 № 267-к;
запис № 15 від 27.04.1989: на підставі протоколу № 34 засідання екзаменаційної кваліфікаційної комісії присвоєно 3 розряд муляра, підстава наказ від 27.04.1989 № 147-к;
запис № 16 від 28.12.1989: на підставі екзаменаційної кваліфікаційної комісії присвоєно 4 розряд муляра, протокол № 44 від 28.12.1989, підстава наказ від 15.01.1990 № 20-к;
запис № 17 від 11.03.1991: звільнений за статтею 38 КЗпП УРСР за власним бажанням, підстава наказ від 11.03.1991 № 101-лс;
запис № 62 від 10.06.2019: прийнятий муляром 3 розряду дільниці спеціалізованих та монтажних робіт станції Попасна Виробничого структурного підрозділу «Попаснянське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», підстава наказ від 07.06.2019 № 133/ос;
запис № 63 від 19.07.2019: виробничий підрозділ «Попаснянське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» ПАТ «Українська залізниця» згідно з наказом директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 19.07.2019 № 166 перейменовано у «Попаснянське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», підстава наказ від 23.07.2019 № 475.
Дослідженням індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5) встановлено відсутність відомостей по спеціальному стажу позивача у вказаному періоді.
Судом також встановлено, що у період роботи позивача з 09.02.1988 по 15.05.1988 на посаді учня муляра та з 16.05.1988 по 11.03.1991 мулярем був чинний Список № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, у розділі ХХІХ «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту та зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» якого посада муляра відсутня.
Згідно зі Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.1991 № 10, до розділу XXVII «Будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та ремонт будівель, споруджень та інших об`єктів» включено посаду 2290000а-12680 мулярів, що постійно працюють у бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад, та мулярів на підземних роботах з будівництва і ремонту метрополітенів, підземних споруд (крім професій робітників, зазначених у Списку № 1).
При цьому Розділ XXVII Списку N 2 доповнений позицією 2290000а-12680 згідно з постановою Кабінету Міністрів СРСР від 09.08.91 г. N 591, тобто, вже після звільнення позивача. Саме в цьому полягають відмінності у фактичних обставинах цієї справи зі справою № 359/8683/16-а, висновки Верховного Суду в якій з цих підстав не беруться до уваги апеляційним судом.
Такі саме посади наявні й у розділі XXVII «Будівництво» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Зважаючи на вищевикладене, оскільки посада муляра не була включена до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, який був чинним у період роботи позивача з 09.02.1988 по 11.03.1991 в Будівельно-монтажному поїзді № 516 Треста «Донбастрансбуд», суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно цей період роботи не зарахований до пільгового стажу позивача.
Що стосується тверджень позивача щодо подальшого включення посади муляра до Списку № 2, суд вважає за необхідне зауважити, що, як вже вище вказано, до розділу XXVII «Будівництво» включено мулярів, що постійно працюють у бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад, та мулярів на підземних роботах з будівництва і ремонту метрополітенів, підземних споруд (крім професій робітників, зазначених у Списку № 1).
Проте, з трудової книжки позивача неможливо встановити, що у спірному періоді позивач працював саме на таких посадах (відсутні відомості про такі кваліфікуючи ознаки, як постійна робота у бригадах чи спеціалізованих ланках мулярів, робота на підземних роботах з будівництва і ремонту метрополітенів). 
Посилання позивача на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові по справі № 359/8683/16-а, судом не враховуються, оскільки обставини у даній справи є відмінними від обставин у справі № 359/8683/16-а. Так, у справі № 359/86/16-а особа на час включення посади муляра до Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.1991 № 10, продовжувала працювати на цій посаді.
Таким чином колегія суддів спростовує доводи апелянта щодо неправильного тлумачення судом першої інстанції висновків Верховного Суду, оскільки формулювання посади, на якій працював позивач у спірні періоди, не відповідає зазначеному в Списку № 2.
Що стосується невключення до пільгового стажу позивача періоду його роботи муляром з 10.06.2019 до 10.03.2020 в Попаснянському територіальному управлінні філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», суд зазначає, що згідно зі статтею 24 Закону № 1058-IV територіальні органи пенсійного фонду починаючи з 01.01.2004 обчислюють страховий стаж, у тому числі й спеціальний стаж, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.
Судом встановлено, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК-5) відсутні відомості, що страховий стаж позивача з 10.06.2019 є спеціальним стажем, що дає право на призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.
Записи у трудовій книжці позивача також не містять відомостей, що робота на посаді муляра в Попаснянському територіальному управлінні філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» є роботою за посадою, включеною до розділу XXVII «Будівництво» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Інших допустимих доказів (довідок, що уточнюють пільговий характер роботи, доказів проведення атестації робочого місця тощо), що починаючи з 10.06.2019 позивач працює на посадах, робота на яких дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, позивачем до УПФУ в Попаснянському районі Луганської області та до суду не надано.
Доводи апелянта, що цей стаж не зарахований відповідачем до спеціального через непроведення атестації цього робочого місця на відповідність умовам праці, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, також спростовуються судом, оскільки такі відомості в оскаржуваному рішенні відсутні, тому суд першої інстанції правильно зазначив про суб`єктивний характер цих тверджень.
Зважаючи на вищевикладене, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача періодів роботи з 09.02.1988 по 15.05.1988 та з 16.05.1988 по 11.03.1991 в Будівельно-монтажному поїзді № 516 Треста «Донбастрансбуд», з 10.06.2019 і до 10.03.2020 на Виробничому структурному підрозділі «Попаснянське територіальне управління» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд АТ «Українська залізниця».
Таким чином, судом встановлено, що відповідач правильно обрахував пільговий стаж роботи позивача та встановив відсутність у нього права на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV за заявою від 10 березня 2020 року.
Встановлені під час розгляду справи порушення, допущені пенсійним органом при обрахунку загального страхового стажу позивача, не впливають на встановлену відповідачем та підтверджену судом обставину, що у ОСОБА_1 недостатньо пільгового стажу для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, тому такий недолік не може бути самостійною підставою для скасування правильного за змістом рішення про відмову у призначенні пенсії.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, що рішення відповідача від 18 березня 2020 року «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, тому у суду відсутні підставі для визнання його неправомірним та скасування.
Як вже зазначено вище, само по собі зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу позивача певних періодів роботи є недоцільним та не ефективним, оскільки такий розрахунок здійснюється територіальним органом Пенсійного фонду України з метою встановлення права особи на пенсію при прийнятті відповідного рішення. У даному випадку зобов`язання здійснити зарахування періодів роботи до страхового стажу не призведе до збільшення обрахованого відповідачем пільгового стажу позивача та виникнення в останнього права на призначення пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статями 139, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 червня 2020 року в справі № 360/1828/20 - залишити без змін.
Повний текст судового рішення складено та підписано 04 серпня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                І. В. Сіваченко

                                                                                                    А. А. Блохін

                                                                                                    Т. Г. Гаврищук