ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/99/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: О.А. Рідзель

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кучми А.Ю., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Смілянського міського голови Цибка Олексія Олександровича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Смілянська міська рада Черкаської області, ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування розпоряджень,    

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними та скасувати розпорядження Смілянського міського голови Черкаської області Цибка Олексія Олександровича №285-к від 04.12.2019 "Про призначення в.о. першого заступника міського голови ОСОБА_2" та розпорядження №222р від 10.12.2019 "Про затвердження розподілу функціональних повноважень керівництва виконавчого комітету Смілянської міської ради" як такі, що суперечать вимогам Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування";
- винести окрему ухвалу щодо перевищення службових повноважень міським головою м. Сміла Черкаської області Цибком О.О. та направити її прокурору Смілянської місцевої прокуратури для організації та проведення перевірки.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржувані розпорядження суперечать вимогам Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", та порушують права та інтереси позивача як громадянина, депутата Смілянської міської ради Черкаської області та голови постійно діючої депутатської комісії з питань місцевого самоврядування, депутатської етики, законності, правопорядку та боротьби з організованою злочинністю, запобіганню корупції, що виразилось у привласненні Смілянським міським головою Цибком О.О. функцій депутатів міської ради, ігноруванні законної процедури призначення заступника міського голови та нехтування повноваженнями депутатської комісії, котру заявник очолює.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Зокрема апелянт наголошує на протиправності розпоряджень, оскільки міський голова усупереч вимог чинного законодавства не має права призначати осіб на посади заступників міського голови.
Вказав, що статтею 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлена обов`язкова процедура для призначення особи на посаду заступника міського голови, що полягає в обов`язковому затвердженні відповідною міською радою, чого в даному випадку зроблено не було.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є депутатом Смілянської міської ради сьомого скликання.
Розпорядженням міського голови м. Сміла Цибка О.О. від 04.12.2019 №285-к призначено ОСОБА_2 на виконання обов`язків першого заступника міського голови з 05.12.2019.
Також, 10.12.2019 міським головою м. Сміла Цибком О.О. прийнято розпорядження №222р «Про затвердження розподілу функціональних повноважень керівництва виконавчого комітету Смілянської міської ради».
Пунктом 1 вказаного розпорядження проведено розподіл функціональних повноважень керівництва виконавчого комітету Смілянської міської ради згідно з додатками №№1, 2, 3, 4, 5. Додатком №2 до розпорядження міського голови від 10.12.2019 №222р визначено повноваження в.о. першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_2.
Крім того, розпорядженням міського голови м.Сміла від 30.01.2020 №33-к звільнено ОСОБА_2 - виконуючого обов`язки першого заступника міського голови 30.01.2020 за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.
03.02.2020 міським головою м. Сміла Цибком О.О. прийнято розпорядження №22р, за яким проведено розподіл функціональних повноважень керівництва виконавчого комітету Смілянської міської ради згідно з додатками №№1, 2, 3, 4 (п. 1); розпорядження міського голови від 10.12.2019 №222р «Про затвердження розподілу функціональних повноважень керівництва виконавчого комітету Смілянської міської ради» вважати таким, що втратило чинність (п. 2).     
Вважаючи розпорядження відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Згідно ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування», органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.
  Позивач є депутатом Смілянської міської ради сьомого скликання, входить до складу органу місцевого самоврядування, але не є представником такого органу при зверненні до суду.
Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат місцевої ради, як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.
  За змістом ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», депутат має право вимагати усунення порушення законності, тобто у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.
  Депутат має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів, а місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.
В контексті викладеного й за змістом Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», питання звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади може бути вирішено на пленарних засіданнях відповідної ради.
  Саме відповідні Ради, а не окремі депутати, згідно ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування» є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже й наділені в силу Закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.
  Слід зазначити, що цією нормою регламентовано право депутата місцевої ради порушувати питання про перевірку діяльності виконавчих органів ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, брати участь у здійсненні контролю за виконанням рішень ради.
Право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України в даному випадку може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».
Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. 
Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом в постанові від 01 березня 2018 року у справі № 911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.
Отже, позивач помилково вважає, що вимогами ст. 24 ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» йому надано право захищати в суді інтереси територіальної громади, оскільки вказана норма саме такого права не містить, регламентує інші правовідносини й витлумачена позивачем розширено.
Щодо порушених прав позивача в наслідок прийняття розпорядження Смілянського міського голови Черкаської області Цибка Олексія Олександровича №285-к від 04.12.2019  та від 10.12.2019  колегія суддів зауважує на таке.
  Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
  Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України (п. 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; п. 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року; та п. 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).
  У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
  Отже системне тлумачення ст. 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що ч. 2 цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано ч. 3, 5 та 6 ст. 55 Конституції України.
Звертаючись до суду з адміністративним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач ОСОБА_1 не розмежовує порушені права територіальної громади міста Сміла та його права, як депутата Смілянської міської ради.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт 9 ч. 2 ст.164 КАС України).
З аналізу вищезазначених норм, слідує, що під час розгляду справи позивач повинен довести, а суд встановити факти або обставини, які б свідчили про порушення індивідуально виражених прав чи інтересів позивача (як то наприклад права власності чи права користування спірною земельною ділянкою) з боку відповідача, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення.
Оскаржувані розпорядження є актами індивідуальної дії, тобто створюють правові наслідки лише для конкретних осіб.
Позивач не є суб`єктом правовідносин, які склались в результаті прийняття оскаржуваних розпоряджень відповідачем, відповідно і вказані розпорядження не можуть порушувати прав, свобод чи інтересів позивача.
  Отже, зазначеним та іншими законами України депутати міських рад не наділені повноваженнями вимагати усунення порушення законності шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом. 
Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом в постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 363/3414/13.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.          

Головуючий                    суддя                                        І.О. Лічевецький

Суддя                                        А.Ю. Кучма

                                        Суддя                                        О.М. Оксененко