ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 712/3571/20          Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
          Романенко В.А. 

ПОСТАНОВА
Іменем України

01 вересня 2020 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів:           Коротких А.Ю., 
          Федотова І.В.,
за участю секретаря с/з           Грисюк Г.Г.,
розглянувши у порядку  письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції Драгун Олексія Васильовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції Драгун Олексія Васильовича, Департаменту патрульної поліції, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 649816, винесену інспектором взводу № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції Драгуном Олексієм Васильовичем;
- закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2020 року позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 649816 від 05 квітня 2020 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.
В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а спірна постанова винесена з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування. Зазначено, що чинні стандарти, які регулюють розміщення дорожніх знаків 5.45, 5.46 не містять вимог щодо щільності забудов, за умови дотримання яких можливе встановлення зазначених дорожніх знаків. Крім того вказано, що водії не звільняються від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху у разі встановлення дорожнього знаку не у відповідності до вимог цих Правил або вимог ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування». 
Відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 649816 від 05 квітня 2020 року, складеної інспектором взводу № 1 роти № 1 БУПП в Черкаській області ДПП лейтенантом поліції Драгун Олексієм Васильовичем, вбачається, що ОСОБА_1 05.04.2020 року о 10 год. 23 хв. керуючи транспортним засобом в населеному пункті с. Благодатне, рухався зі швидкістю 76 км/год. та перевищив встановлені обмеження швидкості на 26 км/год., чим порушив п.п. 12.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення відповідальність, за яке передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що  позиція відповідача у даній справі не є доведеною, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами наявності події та складу адміністративного правопорушення, яке інспектор поліції вважав встановленим у постанові серії ЕАВ № 951777 від 28.02.2019, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.
Відповідно до п. 10.7.39 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» знаки 5.45 «Початок населеного пункту» і 5.46 «Кінець населеного пункту» повинні застосовуватись для позначення населеного пункту (відповідно початку та кінця), в якому діють спеціальні вимоги, що регулюють порядок руху в населених пунктах, і установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
Таким чином, знак 5.45 встановлюється виключно при початку населеного пункту.
Правова позиція позивача обґрунтована тим, що на узбіччі траси стояв вантажний автомобіль, який, як вже потім стало відомо, стояв перед знаком 5.45 ПДР України «початок населеного пункту» та закривав собою зазначений знак, який позначав початок населеного пункту с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області. Відтак, оскільки позивач не побачив знак 5.45 ПДР України «початок населеного пункту», який був закритий вантажним автомобілем, а також, враховуючи відсутність дублюючих відповідних знаків і те, що у вказаній місцевості були відсутні будь-які споруди, які б вказували на те, що це був населений пункт, то вважав, що рухався поза населеним пунктом із дозволеною швидкістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги зазначає, що посилання суду першої інстанції на лист Благодатнівської сільської ради від 29.04.2020 № 253, в якому вказано, що автошлях Н-16 «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» пролягає в адміністративних межах Благодатнівської сільської ради за межами населеного пункту, є недоречним, позаяк вказаний лист не відповідає вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, та не є належним доказом не приналежності автошляху Н-16 «Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань» до меж населеного пункту.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує факт перевищення швидкості та здійснення руху зі швидкістю 76 км/год.
Оцінюючи доводи ОСОБА_1 щодо відсутності можливості побачити дорожній знак 5.45 про початок населеного пункту, колегія суддів вказує, що відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В той же час, позивачем не надано жодних доказів, які б могли підтвердити факт перебування 05 квітня 2020 року вантажного автомобіля, перед вищевказаним знаком на в`їзді в с. Благодатне.
Колегія суддів оцінюючи доводи позивача щодо необізнаності з тим, що він рухався в межах населеного пункту с. Благодатне, зазначає, що даний населений пункт знаходиться неподалік м. Черкаси, на відстані близько 20 км. 
Разом з тим, як вбачається з паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 01.12.1995 Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області, останній народився в м. Черкаси. У позовній заяві адресою позивача зазначено - АДРЕСА_1 .
Наведені обставини дають суду підстави вважати, що позивач, проживаючи значний період часу в м. Черкаси міг бути обізнаним з населеними пунктами, які знаходяться в безпосередній близькості до м. Черкаси, та мав підстави бути обізнаним, що рухаючись 05.04.2020 року о 10 год. 23 хв., здійснював рух в межах населеного пункту с. Благодатне.
В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції вказує на те, що саме лише посилання на те, що позивач не побачив дорожній знак 5.45 про початок населеного пункту, не є підставою для звільнення позивача від відповідальності. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б ставили під сумнів висновки відповідача про вчинення порушення позивачем в межах вказаного населеного пункту. 
Жодних фактів, які б спростовувати допущене позивачем правопорушення чи свідчили про порушення відповідачем порядку винесення оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять. У свою чергу, самі лише обставини не зазначення конкретної адреси вчинення порушення правил ПДР в межах с. Благодатне, посилання на норми Конституції України та інших законів України, доказами обґрунтованості позовних вимог визнані бути не можуть.
Викладені позивачем обставини, які суд першої інстанції підтримав, поклавши в основу оскаржуваного рішення, не є такими, що свідчать про порушення відповідачем порядку винесення оскаржуваної постанови, не вплинули та не могли вплинути на повноту і достовірність встановлення відповідачем обставин справи про адміністративне правопорушення, а отже не відобразилися на правильності висновків про порушення позивачем вимог ПДР.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП внаслідок порушення пункту 12.4 ПДР є правомірним. У ході апеляційного розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови відповідача.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.
Керуючись статтями 34, 243, 311, (312), 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції у Черкаській області Департаменту патрульної поліції Драгун Олексія Васильовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          А.Ю. Коротких

Суддя          І.В. Федотов