ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2020 р.           Справа№ 911/132/14
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Ткаченка Б.О. 
 
при секретарі судового засідання : Кубей В.І.
за участю представників сторін:
від ДВС: не прибув;
від позивача: Грищенко О.М.;
від відповідача: не прибув,
розглянувши апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську (далі - МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області)
на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 року (повний текст складено 12.05.2020 року)
у справі №   911/132/14   (суддя Мальована Л.Я.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
Приватного підприємства "Агроінвест-К"
про стягнення 1490,48 грн.                            
                                                  ВСТАНОВИВ: 

  Рішенням Господарського суду Київської області від 05.02.2014 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю  "Компанія "Ніко-Тайс" задоволено повністю.
19.02.2014 року місцевим господарським судом видано накази на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2014 року у справі № 911/132/14.
22.05.2019 року до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю  "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця ВРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні № 51020313, № 51020043 та № 51019784 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.02.2014 року по справі № 911/132/14.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2019 року задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність державного виконавця МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №51020313, №51020043 та №51019784 та стягнуто з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" витрати на правничу допомогу у розмірі 2  700,00 грн  про що видано наказ.
Представник скаржника звернувся до господарського суду першої інстанції з заявою про додаткові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн  по договору № 25-01-2019 від 25.01.2019 року.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.04.2020 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області додаткових судових витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" додаткові судові витрати на правничу допомогу у сумі 2  000,00 грн.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області  звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 року та прийняти нове рішення,  яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 124 Господарського процесуального кодексу України.
Так, скаржник вказав, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» не було подано попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат  разом з першою заявою по суті справи, ані під час розгляду справи.  
При цьому,  скаржник наголосив, що  заява про намір подання клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу  без подання попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат суперечить  приписам ст. 42, 50 Господарського процесуального кодексу України та порушує принцип рівності та змагальності  учасників провадження при здійсненні судочинства.  
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2020 року справу № 911/132/14 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу    МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 у справі № 911/132/14 залишив без руху своєю ухвалою від 22.06.2020 року.
Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції належні докази про сплату судового збору в встановленому законом порядку.
Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.
Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 року у справі № 911/132/14 своєю ухвалою від 01.07.2020 року.
14.07.2020 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача  до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області -  без змін. 
Крім того, представник позивача  у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що витрати які поніс позивач додатково сплативши за адвокатські послуги 2000,00 грн згідно договору №25-041-2019 про надання адвокатських послуг  (правової допомоги) від 25.01.2019 року адвокату Грищенко О.М. є витрати на професійну правничу допомогу  відповідно до ст.ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, а згідно ст. 344 Господарського процесуального кодексу України - стороні на користь якої відбулося  рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу. Також, позивач наголосив на тому, що доводи скаржника  є надуманими, безпідставними та необґрунтованими, адже спростовуються матеріалами справи.     
          Представник позивача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 15.09.2020 року заперечував  проти доводів апеляційної скарги та просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду без змін. 
Представники ДВС та відповідача у судове засідання 15.09.2020 року не з`явилися. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 року.
          Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду ухали місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки ухвали  Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представників ДВС та відповідача, які були  належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала  Господарського суду Київської області  від 29.04.2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скаргу   МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області  - без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України  визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до положень ч. 1  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2  ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 3  ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.1  ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"  адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1  ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").
Відповідно до  ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"  гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
          Так, заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн була, зокрема, мотивована тим, що  в судовому зсіданні 26.06.2019 року  представником позивача були зроблені відповідні заяви, а заявлений до відшкодування  розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права. 
          В якості доказу надання юридичних послуг та понесених позивачем додаткових витрат на професійну правничу допомогу до заяви долучені, зокрема, копія акту здачі-приймання робіт та дублікат чека про оплату за надання правової допомоги № 0.0.1411264137.1 від 17.07.2019 року на суму 2000,00 грн.
За змістом п. 1 ч. 2 ст.  126, ч. 8 ст.  129 Господарського процесуального кодексу України  розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2  ст. 126 цього Кодексу).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" та адвокатом Грищенко О.М. було укладено договір № 25-01-2019 від 25.01.2019 року про надання адвокатських послуг (правової допомоги).
          Відповідно до п. 3.1 договору, вартість однієї години роботи адвоката складає 150,00 грн, включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1. договору та участь у судовому засіданні, вартість у якому складає 400,00 грн.
                           На підставі акту від 17.07.2019 року здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг до договору за період із 24.05.2019 року по 26.06.2019 року виконавець передав, а замовник прийняв виконанні роботи та надані послуги, та за них відповідно кошти у передбаченому розмірі.
          Таким чином, витрати, які поніс позивач додатково сплативши за адвокатські послуги в сумі 2  000, 00 грн, згідно договору № 25-01-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 25.01.2019 року адвокату Грищенко О.М. є витратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 123,126,129 Господарського процесуального кодексу України.          
          Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» не було подано попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат  разом з першою заявою по суті справи, ані під час розгляду справи. Заява про намір подання клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу  без подання попереднього (орієнтовного) розрахунку таких витрат суперечить  приписам ст. 42, 50 Господарського процесуального кодексу України та порушує принцип рівності та змагальності  учасників провадження при здійсненні судочинства,  колегія суддів відзначає наступне. 
          Відповідно до  ст. 344 Господарського процесуального кодексу України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.          
          Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
          Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі      № 372/1010/16-ц.
          Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2020 року  від представника позивача до суду було подана заява  про понесення скаржником  додаткових судових витрат у майбутньому  в порядку п. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"  повідомило суд про те, що відповідні докази будуть надані  за наявності фактичного  настання понесення  витрат та в строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.             
          При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що заява про покладення на МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області додаткових судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст.ст. 123, 126, 129, 344 Господарського процесуального кодексу України з додатками була подана до суду першої інстанції 17.07.2019 року, що підтверджується відміткою відділу діловодства, тоді як повний текст ухвали суду першої інстанції про розгляд скарги   Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на бездіяльність МРВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області від 26.06.2019 року підписана 12.07.2019 року, тобто заява з додатками подана у відповідності до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в строк.
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та по місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.
          Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній ухвалі.
          Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що  мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у запереченнях на заяву про додаткові витрати, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі.  
          Колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
          Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення  (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). 
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

                                                            ПОСТАНОВИВ:          
          
           1. Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків) Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську  на ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 року  у справі №  911/132/14  залишити без задоволення.                     
           2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 29.04.2020 року у справі №911/132/14 залишити без змін.           
           3.Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.                    
           4. Матеріали справи №911/132/14 повернути до Господарського суду Київської області.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                Б.О. Ткаченко

Дата складення повного тексту 23.09.2020 року.