ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 липня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №592/6749/19 
Номер провадження 22-ц/816/1527/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Левченко Т. А. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 та його представника – адвоката Кругляка Володимира Вікторовича
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2020 року в складі судді Катрич О.М., ухвалене в м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь 214 150 грн 41 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Вирішити питання розподілу судових витрат.
Свої вимоги мотивував тим, що 19 липня 2016 року о 00:30 хв. на автошляху Київ-Харків на 231 км. в с Лобкова Балка, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем HYUNDAU Elantra, н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив наїзд на зустрічну смугу, де зіткнувся з автомобілем MAN н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічні ушкодження, чим ОСОБА_2 порушив п. 12.1, 11.3 ПДР. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 листопада 2016 року у справі № 592/10949/16-п ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вказаних дій, відповідно і у правопорушенні, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн 00 коп.
Внаслідок даного ДТП власнику автомобіля MAN н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 було завдано матеріальних збитків на суму 263640 грн 41 коп. В свою чергу, ПАТ Страхова компанія «Універсальна» виплатила в рахунок відшкодування матеріальних збитків ОСОБА_1 49 490 грн 00 коп. (що на той час становило максимальну суму виплати за завдання матеріальної шкоди).
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 214 150 грн 41 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також судові витрати в розмірі 4457 грн 75 коп.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 , подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що експертне дослідження, яке проведено експертом авто-товарознавцем ОСОБА_5 , проведене з порушенням вимог методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.
Висновок не містить фототаблицю, яка б несла необхідну інформацію вузлової фотозйомки окремих частин, вузлів, агрегатів, систем КТЗ, щоб можливо було зафіксувати насамперед зони пошкодження КТЗ, а також форму, характер та обсяг пошкоджень чи навпаки – відсутність пошкоджень. Також відсутня і детальна фотозйомка окремих складників чи окремих пошкоджень КТЗ, про які зазначено в протоколі огляду транспортного засобу. Все це свідчить про необ`єктивність висновку та необхідність ретельного дослідження цього висновку під час апеляційного розгляду.
22 липня 2020 року від представника позивача – адвоката Квятковського Б.М. надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача. Вважають апеляційні скарги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , його представника – адвоката Кругляка В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог і доводів апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 листопада 2016 року у справі № 592/10949/16-п ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення 19 липня 2016 року, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн (а.с. 6).
02 серпня 2016 року був проведений огляд транспортного засобу MAN, н.з. НОМЕР_2 за участю ОСОБА_1 , експерта-автотоварознавця Семенюка В.М., представника ПАТ Страхова компанія « Універсальна» та у протоколі зазначено, що відповідач ОСОБА_2 на огляд не з`явився (а.с. 77-79).
Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 240 від 20 грудня 2016 р., зробленого на замовлення ОСОБА_1 , матеріальний збиток, завданий власникові MAN TGA 18.480 держ. номер НОМЕР_3 в результаті його пошкодження при ДТП складає 263 640,41 грн (Ср - 6 512,00 грн вартість ремонтно-відновлювальних робіт; См- 16 659,39 грн вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс – 667 969,49 грн вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту) (а.с. 69-97).
Згідно висновку експерта Кукелко І.М ОСОБА_6 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 2224 від 10 лютого 2020 року, зробленого за ухвалою суду за клопотанням ОСОБА_2 , вартість матеріального збитку, завданого власнику 

вантажного автомобіля марки «MAN», моделі TGA 18.480, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження, станом на 19 липня 2016 року, складає: 262 149 грн 06 коп. (У = Ср - 6816,00 + См - 14 901,92 + Сс - 686 946,10) (а.с. 142-153).
Тобто, різниця вартості матеріального збитку між двома висновками експертів складає 1 491 грн. У судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_7 роз`яснив даний висновок, пояснивши, крім іншого, таку різницю тим, що ціни на деталі визначав за допомогою комп`ютерної програми на час ДТП, тобто як йому було рекомендовано, таку калькуляцію цін і зазначив у висновку.
Позивач зазначив, що ПАТ Страхова компанія «Універсальна» виплатила йому в рахунок відшкодування матеріальних збитків 49 490 грн 00 коп. згідно розрахунків, зазначених саме у висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 240 від 20 грудня 2016 року.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП та відповідальна за завдані збитки, зобов`язаний згідно чинного законодавства відшкодувати позивачу майнову шкоду в розмірі 214 150 грн 41 коп., яка складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об`єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідає вимогам матеріального права, з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Виходячи з вимог ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх 

споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, 

тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
З огляду на те, що сплаченого ПАТ Страховою компанією «Універсальна» страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої позивачу відповідачем у результаті дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 , відповідно до вимог статті 1194 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а саме: 214 150 грн 41 коп. (263 640 грн 41 коп. – 49 490 грн 00 коп.).
Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що вартість ремонту автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП є значно нижчою, оскільки дані твердження нічим не підтверджуються, а лише ґрунтуються на припущеннях апелянтів.
Також в апеляційній скарзі апелянти посилаються на те, що експертне дослідження, яке проведено експертом авто-товарознавцем ОСОБА_5 , проведене з порушенням вимог методики визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Висновок не містить фототаблицю, яка б несла необхідну інформацію вузлової фотозйомки окремих частин, вузлів, агрегатів, систем КТЗ, щоб можливо було зафіксувати насамперед зони пошкодження КТЗ, а також форму, характер та обсяг пошкоджень чи навпаки – відсутність пошкоджень. Також відсутня і детальна фотозйомка окремих складників чи окремих пошкоджень КТЗ, про які зазначено в протоколі огляду транспортного засобу. Все це свідчить про необ`єктивність висновку та необхідність ретельного дослідження цього висновку під час апеляційного розгляду.
Колегія суддів з цього приводу зазначає слідуюче.
По – перше, твердження апелянтів про те, що висновок не містить фототаблицю, не заслуговують на увагу колегії суддів та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що до висновку № 240 експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля MAN TGA 18.480, держномер НОМЕР_2 , який складений експертом ОСОБА_8 додані фототаблиці пошкодженого автомобіля, що досліджувався внаслідок ДТП (а.с. 91-96).
По – друге, посилання щодо відсутності необхідної інформації вузлової фотозйомки окремих частин, вузлів, агрегатів, систем КТЗ, щоб можливо було зафіксувати насамперед зони пошкодження КТЗ, а також форму, характер та обсяг пошкоджень чи навпаки – відсутність пошкоджень, а також відсутність і детальна фотозйомка окремих складників чи окремих пошкоджень КТЗ, про які зазначено в протоколі огляду транспортного засобу, що свідчить про необ`єктивність висновку, є безпідставними з огляду на наступне.
Фіксація технічного стану КТЗ, його пошкоджень, ідентифікаційний даних, технічних характеристик може здійснюватися у зручній для експерта формі (на його розсуд), зокрема у протоколі технічного огляду КТЗ, на схемах, малюнках, розгортках будови КТЗ, фото таблицях, але обов`язково у дослідницькій частині висновку.
Фотографія є необхідною, але недостатньою умовою для прийняття рішення стосовно технічного стану КТЗ. Фіксація технічного стану, встановлених (зафіксованих при огляді фактів як доказової інформації здійснюється за допомогою фотозйомки чи кінозйомки (з подальшим роздрукуванням фотографій) і є обов`язковим результатом технічного огляду КТЗ. Фотографії, згруповані та оформлені у вигляді фото таблиць, додають до висновку про вартість відновлювального ремонту чи матеріального збитку, завданого власнику КТЗ.

Надаючи оцінку вказаному висновку, колегією суддів враховується, що автотоварознавче дослідження проведено кваліфікованим спеціалістом-автотоварознавцем ОСОБА_5 , який безпосередньо після ДТП оглядав пошкоджений транспортний засіб в присутності представника страхової компанії і його проведено у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року, тобто з використанням належних методичних матеріалів. Обсяг фотознімків визначається самим експертом автотоварознавцем, тобто в кількості, що є достатньою для виготовлення висновку.
Крім того, розмір матеріальної шкоди, визначений експертом – автотоварознавцем ОСОБА_5 фактично був підтверджений і висновком судової автотоварознавчої експертизи, що була проведена Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, що була проведена за клопотанням представника відповідача – адвоката Кругляка В.В. Експерт Кукелко І.М., що проводив дану експертизу був допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції та підтвердив свій висновок.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 214 150 грн 41 коп. завданої позивачу матеріальної шкоди, що спричинена пошкодженням його транспортного засобу при ДТП.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на те, що ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною згідно з п. 2 ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 ЦПК України, тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 та його представника – адвоката Кругляка Володимира Вікторовича залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 травня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                 В.І. Криворотенко

Судді:                                                                         Т.А. Левченко

С.С. Ткачук