УХВАЛА

23 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 824/48/20-а
адміністративне провадження № К/9901/17658/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши касаційну скаргу Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 824/48/20-а за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Мінестерства внутрішніх справ в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального сервісного центру 6145 Регіонального сервісного центра МВС в Тернопільській області і Регіонального центру МВС в Тернопільській області щодо неподання заявки на виготовлення і отримання номерного знаку НОМЕР_1;
- зобов`язати Територіальний сервісний центр 6145 Регіонального сервісного центра МВС в Тернопільській області і Регіонального центру МВС в Тернопільській області подати заявки на виготовлення і одержання номерного знаку НОМЕР_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність Територіального сервісного центру 6145 РСЦ в Тернопільській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 27 липня 2019 року про перереєстрацію автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі Vito 116, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 із присвоєнням номерного знаку НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Територіальний сервісний центр 6145 Регіонального сервісного центра МВС в Тернопільській області здійснити перереєстрацію автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі Vito 116, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у зв`язку із заміною номерного знаку, згідно поданої заяви від 27 липня 2019 року, квитанцій про сплату послуг і відшкодування вартості свідоцтва номерних знаків.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року, залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального сервісного центру 6145 РСЦ в Тернопільській області щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 27 липня 2019 року про перереєстрацію автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі Vito 116, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 із присвоєнням номерного знаку НОМЕР_1 .
Зобов`язано Територіальний сервісний центр 6145 Регіонального сервісного центра МВС в Тернопільській області розглянути заяву ОСОБА_2 від 27 липня 2019 року щодо здійснення перереєстрації автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі Vito 116, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 у зв`язку із заміною номерного знаку, по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у даному рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Слід зазначити, що судом першої інстанції справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.
Задовольнивши частково позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанції дійшли до висновку, що відповідно до п. 1 Положення про регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1419, Регіональний сервісний центр МВС в Тернопільській області підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України та є територіальним органом з надання сервісних послуг МВС.
Територіальний сервісний центр № 6145 Регіонального сервісного центра МВС в Тернопільській області є структурним підрозділом Регіонального сервісного центра МВС в Тернопільській області та відповідно до чинного законодавства надає платні та безоплатні послуги на відповідній території.
Позивач звернувся до Територіального сервісного центру № 6145 РСЦ МВС із заявою про надання платної послуги "перереєстрації при заміні номерного знаку", у якій просив замінити номера його автомобіля з "НОМЕР_3" на " НОМЕР_1". До указаної заяви позивач долучив квитанцію про оплату за номерні знаки.
РСЦ МВС в Тернопільській області у відповідях від 21 серпня 2019 року та від 13 вересня 2019 року повідомив позивача, що зміни, внесені до постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання», які передбачають видачу (заміну) номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію, що не є самостійною послугою та видаються виключно під час надання адміністративних послуг з державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів. Крім того, у відповіді від 13 вересня 2019 року відповідач зазначив, що наразі за заявою позивача не прийнято рішення, в тому числі, і про відмову, та адміністратором ПСЦ запропоновано номерні знаки із наявних на складі сервісного центру.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 жовтня 2007 року № 432 «Про встановлення вартості номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів», чинним до 29 листопада 2019 року, встановлено вартість номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів.
Так, вартість номерного знаку легкового автомобіля « НОМЕР_1» становила 10 000,00 грн.
Згідно з п. 2 Наказу № 432 видачу зазначених номерних знаків здійснювати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».
Постановою Кабінету Міністрів від 24 липня 2019 року № 663 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 року № 795 і від 30 серпня 2007 року № 1076», чинною з 31 липня 2019 року, розділ II переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміру плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2007 року № 795, доповнено пунктом 392.
В призмі п. 392 розділу ІІ Переліку платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції та Державної міграційної служби, і розміри плати за їх надання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 2007 року № 795, в редакції чинній з 31 липня 2019 року, розмір плати за надання послуги «Видача (заміна) номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію із чотирьох однакових цифр» становить 30 000,00 грн.
Тобто, з 31 липня 2019 року Кабінетом Міністрів України встановлено нову адміністративну послугу «Видача (заміна) номерних знаків, що видаються за бажанням власників легкових автомобілів та містять визначену комбінацію», яка надається Територіальними органами з надання сервісних послуг МВС. Натомість, до 31 липня 2019 року видача номерних знаків легкових автомобілів, виготовлених відповідно до вимог державних стандартів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр і в межах від 0001 до 0009, була складовою послуги «Реєстрація, перереєстрація колісних транспортних засобів усіх категорій іноземного виробництва з видачею свідоцтва про реєстрацію та номерних знаків, зняття з обліку транспортного засобу з видачею облікової картки та номерних знаків для разових поїздок» і надавалася за бажанням власника легкового автомобіля за умови оплати вартості номерних знаків у розмірах встановлених Наказом № 432.
Отже слід зазначити, що позивач замовив та оплатив адміністративну послугу «Реєстрація, перереєстрація автомобіля, автобуса іноземного виробництва з видачею свідоцтва про реєстрацію або його дубліката та номерного знака (номерні знаки легкових автомобілів, які мають комбінацію з чотирьох однакових цифр НОМЕР_1, 2222, 3333, 4444, 8888, 9999)» 27 липня 2019 року, тобто до набрання чинності Постановою № 663. При цьому сплачена позивачем сума в розмірі 10415,51 грн відповідала розміру визначеному Наказом № 432.
У поданій касаційній скарзі відповідач, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і ст. 13 КАС України.
Згідно з ч. 1 ст. 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас п. 2 ч. 5 цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
У поданій касаційній скарзі відповідач зазначає, що вона має фундаментальне значення, однак при цьому, скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або фундаментального значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має фундаментальне значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України та не вказують на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права. 
Разом з тим, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Тернопільській області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2020 року у справі № 824/48/20-а.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                          М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов