КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
 
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
справа № 379/1489/18                                               Головуючий у 1-й інстанції суддя: Зінкін В.І.
 
30 червня 2020 року                                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
судді-доповідача - Саліхова В.В.
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В., 
секретаря судового засідання: Сидоренко А.Д.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» на рішення Таращанського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» про визнання недійсним договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2018 року ТОВ «Інтерагроінвест» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , фермерського господарства «Даценко» та з урахуванням змінених позовних вимог просило:
- визнати недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,4026 га (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4025 га), кадастровий номер 3224487700:03:006:0002, що укладений 25.04.2019 між гр. ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», номер запису про інше речове право 31567374 (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6007/2020	
- визнати поновленим з ТОВ «Інтерагроінвест» договір № 818 оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №081672, виданого Таращанською РДА Київської області 28.07.2004, площею 2,4026 га, ( за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4025 га) кадастровий номер 3224487700:03:006:0002, що укладений 04 жовтня 2012 року між гр. ОСОБА_1 та СП «Світанок», на умовах, що викладені в додатковій угоді від 04 травня 2017 року до договору № 818 оренди земельної ділянки від 04 жовтня 2012 року, строком на 7 років та покласти судові витрати на відповідачів.
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.
В апеляційній скарзі ТОВ «Інтерагроінвест» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування своїх доводів вказує, що позивач є добросовісним орендарем земельної ділянки та виконує всі умови договору оренди, зокрема вчасно та в повному обсязі проводить виплату орендної плати, дотримується всіх умов використання земельної ділянки.
Вказує, що СП «Світанок» в порядку та строки, визначені законодавством, дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк.
Зазначає, що заяви ОСОБА_1 від 27.03.2017 та 24.05.2017 не можуть бути запереченням орендодавця щодо поновлення договору оренди землі в розумінні ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
У відзиві на апеляційну скаргу представник  ОСОБА_1 , ФГ «Даценко» - Архипенко О.А. просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що орендодавець висловив своє волевиявлення та повідомив позивача про небажання поновлювати договір. Переважне право ТОВ «Інтерагроінвест» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним.
У судовому засіданні представник ТОВ «Інтерагроінвест» - Колибаба І.О. підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній, просила останню задовольнити.
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , ФГ «Даценко» заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що не знайшов підстав вважати наявним у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі та відсутність належних та допустимість доказів протилежного, також брав до уваги невірно обраний спосіб захисту. Підстав для визнання недійсним договору емфітевзису від 25.04.2019 року судом не встановлено.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва на спадщину є власником земельної ділянки, площею 2,4026 га, кадастровий номер: 3224487700:03:006:0002, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області (т. 1, а. с. 49).
04.10.2012 між ОСОБА_1 та СП «Світанок», правонаступником якого є позивач ТОВ «Інтерагроінвест», був укладений договір № 818 оренди земельної ділянки площею 2,4026 га, в тому числі ріллі - 2,4026 га, кадастровий номер 3224487700:03:06:0002, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, строком на 5 років, яка використовувалася СП «Світанок» за цільовим призначенням (т. 1, а. с. 40-45). 
Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстрований 29.12.2012 в управлінні Держкомзему у Таращанському районі Київської області за № 322440004005329. Так, строк його дії, з урахуванням дати реєстрації договору, завершився 29.12.2017.
Згідно Додатку №1 до Договору оренди земельної ділянки №818 від 04.10.2012, Акту приймання-передачі земельної ділянки орендодавець ОСОБА_1 04.10.2012 передала, а орендар СП «Світанок» прийняло в строкове платне користування вищезазначену земельну ділянку.
Згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер: 93795783 від 07.08.2017, державним реєстратором - приватним нотаріусом Ставищенського районного нотаріального округу Київської області Кошинською Л.О. 02.08.2017 зареєстровано інше речове право на земельну ділянку з кадастровим номером 3224487700:03:006:0002, площею 2,4025 га, номер запису про інше речове право: 21747437. Підстава виникнення іншого речового права - договір оренди земельної ділянки № 818, укладений 04.10.2012 між відповідачем ОСОБА_1 та СП «Світанок» (позивачем) (т. 1, а. с. 50-51). Відповідно, строк оренди земельної ділянки закінчився 29.12.2017.
27.03.2017 ОСОБА_1 направила позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк, просить передати земельну ділянку у власне користування після збирання врожаю 2017 року. Як вбачається із відтиску штампу, заяву від 27.03.2017 СП «Світанок» отримало 29.03.2017 за вх. № 245. (т. 1, а. с. 61-62).
СП «Світанок», як орендар 27.05.2017 за вих. № 818-253 від 04.05.2017 надіслало на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення з підписаним зі сторони СП «Світанок» проектом додаткової угоди до договору № 818 оренди земельної ділянки від 04.10.2012 (три примірники), відповідно до умов якої строк оренди пролонгується до 31.12.2024. Лист з додатками направлений на адресу власника листом з оголошеною цінністю та описом вкладення, який відповідач отримав 08.06.2017 (т. 1, а. с. 52-60).
17.06.2017 ОСОБА_1 направила позивачу заяву, в якій вона повідомляє, що є власником земельної ділянки і не має намірів продовжувати договір оренди на новий строк. Заява отримана позивачем 20.06.2017 (т. 1, а. с. 63-65).
Після збору врожаю 2017 року належна ОСОБА_1 земельна ділянка була повернута замінним полем за погодженням з СП «Світанок», на що вказують наявні у матеріалах справи дані результатів зібрання від 20.08.2017 за участю діючого на той час керівника СП «Світанок» ОСОБА_3 , агронома цього підприємства ОСОБА_4 , голови ФГ «Тікич» ОСОБА_6 , засновника ФГ «Даценко» ОСОБА_7 та заступника директора СП «Дубівське», порядком денного якого було питання про кількість земельних ділянок, які повинні були вибути із оренди СП «Світанок» у зв`язку із закінченням строку дії договорів та визначення єдиним масивом земельних ділянок для їх виділу з метою зручності обробітку. 
За результатами розгляду питань порядку денного було оформлено протокол, з якого вбачається, що СП «Світанок» в особі його керівника було достовірно відомо про намір окремих власників земельних ділянок і в тому числі ОСОБА_1 , строк дії оренди якого з підприємством закінчувався у 2017 році, не продовжувати останній та намір укласти такий договір з іншими суб`єктами сільськогосподарського виробництва і керівництво цього підприємства не заперечувало проти цього. Ця обставина чітко вбачається з огляду на доданий до протоколу список власників земельних ділянок, і що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , в якому у графі «Віддаємо у 2017 році:» за № 8 значиться ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 235-242).
03.01.2018 після закінчення строку дії договору оренди землі з СП «Світанок», ОСОБА_1 уклала з ФГ «Даценко» новий договір № 127 оренди належної їй земельної ділянки площею 2,4026 га, кадастровий номер: 3224487700:03:006:0002 (т. 1, а. с. 76-79).
Право оренди зареєстровано 27.02.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 25112289, строк дії договору до 31.12.2026 (т. 1, а. с. 80, 244).
04.02.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено Додаткову угоду до Договору оренди землі № 127 від 03.01.2018 (т. 1, а. с. 243-244).
14.05.2019 зазначене інше речове право було припинено на підставі угоди про розірвання договору оренди землі, № б/н від 25.04.2019, укладеної між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко». Відомості внесені до реєстру 16.05.2019, індексний номер рішення: 46885343 (т. 2, а. с. 99-100).
25.04.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко» укладено договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № б/н, згідно якого власник надає в користування землекористувачу, а землекористувач приймає в користування від власника земельну ділянку площею 2,4025 га, в тому числі 2,4025 га ріллі, яка знаходиться на території Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: 3224487700:03:006:0002, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою її використання за цільовим призначенням для сільськогосподарських потреб (т. 2, а. с. 101-102).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 166796561 від 16.05.2019, державним реєстратором Гречінською Н.П., Першотравенська сільська рада Обухівського району Київської області, 14.05.2019 зареєстровано інше речове право на вказану земельну ділянку, номер запису про інше речове право: 31567374. Підстава виникнення іншого речового права: договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), серія та номер: б/н, укладений 25.04.2019 між ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», строк дії договору: до 31.12.2029 року (т. 2, а. с. 103).
ОСОБА_1 отримала технічну документацію, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (т. 1, а. с. 245-255).
Позивач зазначив, що ОСОБА_1 надала СП «Світанок» недостовірну інформацію про свої наміри самостійно використовувати належну їй земельну ділянку, оскільки мала наміри укласти договір з іншим орендарем. В той же час, в 2017 році СП «Світанок» пропонувало їй укласти договір оренди землі на значно кращих умовах. А саме, орендна плата в грошовій формі, яка була запропонована відповідачці в 2017 році від СП «Світанок» мала розмір в грошовій формі 11925,47 грн, що до видачі дорівнює - 9 600,00 грн., а в 2018 році становить - 13 416,15 грн., що до видачі дорівнює - 10 800,00 грн. Розмір же орендної плати до договору з ФГ «Даценко» становить - 8855,00 грн.
Вважає, що є наявний факт порушення переважного права СП «Світанок» на поновлення договору оренди земельної ділянки орендодавцем ОСОБА_1 на новий строк. Також позивач зазначає, що СП «Світанок» було реорганізовано, а саме приєднано до ТОВ «Інтерагроінвест» з визначенням останнього правонаступником всіх прав та обов`язків СП «Світанок» і що знайшло своє відображення в установчих документах товариства.
Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України «Про оренду землі», яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.
Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.
Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.
Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі»та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: 
орендар належно виконує свої обов`язки за договором; 
орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; 
до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; 
орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі»передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів:
орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; 
до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; 
до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; 
орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18).
Встановлено, що 27 березня 2017 року та 17 червня 2017 року  ОСОБА_1 листами повідомив позивача про те, що вона не має наміру поновлювати дію договору оренди землі та залишає за собою право самостійно розпоряджатися земельною ділянкою.
Таким чином, колегія суддів вважає, що переважне право ТОВ «Інтерагроінвест» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутня одна зі складових юридичних фактів, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме: відсутня воля орендодавця на укладення такого договору -  ОСОБА_1 двічі повідомила СП «Світанок» (правонаступник ТОВ «Інтерагроінвест») про небажання поновляти договір оренди.
Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди землі згідно положень частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі»виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб.
Отже, відсутні правові підстави вважати про наявність у позивача переважного права на поновлення договору оренди землі, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
При наявності вираженого волевиявлення орендодавця про відмову від продовження строку оренди та заявленої вимоги власника про повернення земельної ділянки, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не може виступати підставою для поновлення орендних відносин між сторонами. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що заяви ОСОБА_1 від 27.03.2017 та 24.05.2017 не можуть бути запереченням орендодавця щодо поновлення договору оренди землі в розумінні ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є необґрунтованими.
Доводи апеляційної скарги про те, що СП «Світанок» в порядку та строки, визначені законодавством, дотрималось процедури, що дає право на поновлення договору на новий строк не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
У строки, передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі»та договором оренди, ОСОБА_1 повідомила ТОВ «Інтерагроінвест», що не бажає поновлювати договір оренди земельної ділянки та заперечує проти використання її земельної ділянки позивачем. Листи про відмову поновлювати договір оренди земельної ділянки були надіслано позивачу за шість місяців до закінчення строку дії договору, що відповідає пункту 3.4 Договору оренди.
Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач).
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Таким чином, правочин може бути визнаний судом недійсним за умов порушення стороною (сторонами) в момент його вчинення вимог законодавства.
Враховуючи вищевикладене та те, що у позивача відсутнє переважне право на поновлення договору оренди землі, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для визнання недійсним договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах Калиновецької сільської ради Таращанського району Київської області, площею 2,4026 га (за інформацією з Публічної кадастрової карти земельна ділянка має площу 2,4025 га), кадастровий номер 3224487700:03:006:0002, що укладений 25.04.2019 між гр. ОСОБА_1 та ФГ «Даценко», номер запису про інше речове право 31567374 (право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач є добросовісним орендарем земельної ділянки та виконує всі умови договору оренди, зокрема вчасно та в повному обсязі проводить виплату орендної плати, дотримується всіх умов використання земельної ділянки, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.
Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроінвест» залишити без задоволення.
Рішення Таращанського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.
 
Повний текст постанови складено 01.07.2020.
 
Головуючий:                                                              В.В. Саліхов

Судді:                                                                          І.М. Вербова

                                                                                     О.В. Шахова