ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 липня 2020 року           справа № 360/340/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представника відповідача Григоренко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (з використанням для проведення судового засідання системи «EasyCon») апеляційну скаргу адвоката Осьмак Яніни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року (повний текст складено 31 березня 2020 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/340/20 (суддя в 1 інстанції - Кисельова Є.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні,-

                                                      В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Управління поліції охорони в Луганській області (далі - відповідач), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби; зобов`язати Управління поліції охорони в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби за повних 16 років вислуги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 360/340/20 адміністративний позов було залишено без розгляду.
Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги та встановила наступне. 
ОСОБА_1 у період часу: з 08.11.2002 по 24.06.2019 проходив службу у Збройних силах України. Вказаний факт підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (арк.справи 13).
Згідно наказу Управління поліції охорони в Луганській області від 24.06.2019 № 30 о/с «По особовому складу» старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського-водія взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області звільнено зі служби за власним бажанням, з 24.06.2019 (арк.справи 14).
Згідно відомостей розрахункового листка за червень 2019 року позивачу виплачено грошове забезпечення, до складу якого включено такі виплати: посадовий оклад, компенсацію за невикористану відпустку, оклад за спецзванням, надбавка за стаж служби в поліції, доплата за роботу в нічний час, індексація, премія щомісячна, одноразове підвищення щомісячної премії, компенсація втрати частини ПДФО (арк.справи 65).
Виплату вказаного грошового забезпечення позивачу проведено згідно платіжних доручень: від 01.07.2019 № 0500638002 у сумі 3593,21 грн, від 01.07.2019 № 13635 у сумі 16069,62 грн (арк.справи 66,67).
13.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (арк.справи 15).
19.09.2019 за вихідним номером 1969/43/32/8/01-2019 відповідачем на заяву позивача від 13.09.2019 надано відповідь, в якій зазначено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби за власним бажанням та на день звільнення не мав права на пенсію, а тому враховуючи положення частини першої статті 9 та статті 9-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні (арк.справи 16-17).
Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява подана позивачем з пропуском строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
За приписами частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Частиною четвертою цієї ж статті обумовлено, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.
Оскільки позовна заява ОСОБА_1 містить вимоги про нарахування та виплату грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 9 Закону № 2262-XII, слід керуватися, в тому числі, положеннями статті 233 Кодексу законів про працю України.
Щодо висновків суду першої інстанції про незастосування у випадку, що розглядається, норм статті 233 Кодексу законів про працю України з огляду на формулювання позовних вимог інших, ніж стягнення заробітної плати, колегія суддів зауважує, що норми цієї статті, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати.
При цьому колегія суддів наголошує на тому, що адміністративний суд в силу частини другої статті 9 КАС України не зв`язаний заявленими позовними вимогами та може вийти за їх межі, встановивши необхідність ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 807/363/18.
Відповідно до ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, залишаючи адміністративний позов без розгляду, неправильно застосував норми матеріального права, а, відтак, ухвала суду першої інстанції є такою, що підлягає скасуванню та справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду з огляду на положення ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Осьмак Яніни Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 360/340/20 - задовольнити.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 31 березня 2020 року у справі № 360/340/20 - скасувати.
Справу № 360/340/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні - направити до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Повне судове рішення складено 15 липня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя                                                                                       А.В. Гайдар

Судді                                                                                                                 А.А. Блохін

                                                                                                                             Е.Г. Казначеєв