Постанова
Іменем України
 
22 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/2467/15-ц
провадження № 61-5374св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, приватне підприємство «Нива - В.Ш.», публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданніу порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року в складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, ПП «Нива - В.Ш.», ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсним акта від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги, визнання недійсним свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири та скасування державної реєстрації.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 липня 2011 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 27776981 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,4 кв. м, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Для проведення оцінки квартири позивача ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було залучено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оціночна компанія «Вега», яке визначило вартість квартири станом на 25 січня 2012 року - 413 700 грн.
 
ПП «Нива - В.Ш.», як організатором прилюдних торгів, призначено проведення торгів з реалізації квартири позивача на 12 липня 2012 року, але торги не відбулися у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців.
 
31 серпня 2012 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві проведено уцінку вартості квартири позивача на 25 %, про що складено акт переоцінки майна. Відповідно до зазначеного акту вартість квартири після уцінки становила 310 275 грн.
 
Позивач вказував, що 28 січня 2015 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 27776981 та з`ясував, що 22 листопада 2012 року ПП «Нива - В.Ш.» були проведені прилюдні торги по реалізації арештованого майна - квартири, яка була його власністю, про що складено відповідний протокол № 1012480/1.
 
Позивач вважав, що прилюдні торги від 22 листопада 2012 року були проведені з порушенням процедури проведення торгів і невідповідності змісту інформаційного повідомлення вимогам пунктів 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, без повідомлення позивача про дату, час і місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Крім цього вказував, що реалізація майна на прилюдних торгах відбулась за ціною, визначеною звітом про оцінку майна від 25 січня 2012 року, який на 22 листопада 2012 року був не чинним. 
 
ОСОБА_1 , з урахуванням уточнення позовних вимог, просив:
визнати недійсними прилюдні торги від 22 листопада 2012 року, проведені ПП «Нива - В.Ш.» з реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 ;
визнати недійсним протокол від 22 листопада 2012 року № 1012480/1 ПП «Нива - В.Ш.» з проведення прилюдних торгів з реалізації вказаної квартири;
визнати недійсним акт від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги з реалізації даної квартири, затверджений заступником начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумурджи Д. М.;
визнати недійсним свідоцтво від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів вказаної квартири, посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С.;
скасувати державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказану квартиру.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року у складі судді Ключника А. С., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до частини п`ятої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку звіт втрачає чинність і оцінка майна проводиться повторно. Отже, звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього строку обов`язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Відповідно до статті 48 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. ПАТ «Укрсоцбанк» подано до суду заяву про застосування позовної давності. Позовна давність щодо вимог про визнання недійсними прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року сплинула 23 лютого 2013 року, в той час, як з цим позовом позивач звернувся до суду лише 13 лютого 2015 року.
 
Суд першої інстанції вказав, що правовідносини між сторонами, пов`язані із визнанням недійсним акту від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , визнання свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1 та скасування державної реєстрації згаданої квартири, є похідними від визнання недійсними прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року, а оскільки суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, щодо визнання недійсними прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року, то похідні вимоги також не підлягають задоволенню.
 
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
 
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року в складі колегії суддів: Корчевного Г. В., Слободянюк С. В., Лапчевської О. Ф., апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року залишено без змін.
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позовна давність щодо вимог про визнання недійсними прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року сплинула 23 лютого 2013 року, в той час, як зі згаданим позовом позивач звернувся до суду лише 13 лютого 2015 року. Відносно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначила, що вони необґрунтовані та не доведені належними доказами, оскільки судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини справи. Зокрема доводи про те, що позивач дізнався про результати проведених публічних торгів 22 листопада 2012 року лише 28 січня 2015 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 27776981.
 
Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції
 
Постановою Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Висоцької В. С., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що встановивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, апеляційний суд не перевірив, чи вплинули ці порушення на результати торгів, зокрема, чи підвищилася вартість майна, яке реалізовувалося на спірних прилюдних торгах, з огляду на те, що торги були проведені більш ніж через 6 місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна; чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює
 
Апеляційний суд безпідставно погодився з висновками суду першої інстанції щодо пропуску позовної давності. Апеляційним судом не перевірено, коли позивач дізнався про результати проведених публічних торгів, оскільки позивач вказував, що йому стало відомо про вказаний факт лише 28 січня 2015 року. Крім того, в заяві про збільшення позовних вимог позивач просив визнати недійсним акт від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги з реалізації даної квартири та визнати недійсним свідоцтво від 3 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири, які були видані після звернення позивача до суду з позовом. Отже, апеляційному суду слід було встановити обставини, коли позивач дізнався про результати проведених публічних торгів та перевірити дотримання позовної давності ОСОБА_1 , а також дослідити відповідні докази. Однак апеляційний суд вказаних обставин не перевірив і доказів не дослідив.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове. Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
продаж предмета іпотеки був здійснений за ціною значно нижчою, ніж визначена судовим експертом. Ринкова вартість предмета іпотеки на час його продажу не покриває розміру заборгованості. Оспорювані позивачем торги проведені поза шестимісячним строком дії вищевказаної оцінки майна, який сплив 25 липня 2012 року і поза місячним строком після проведення уцінки, а також зважаючи на те, що різниця між визначеною ринковою вартістю квартири станом на 22 листопада 2012 року та зменшеною на 25% вартістю після переоцінки складає 61 770,00 грн, а тому є порушення вимог чинного законодавства при проведенні 22 листопада 2012 року ПП «Нива - В.Ш.» прилюдних торгів та порушення внаслідок цього прав і законних інтересів позивача, який оспорює торги;
з урахуванням заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про застосування позовної давності до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальна норма передбачена у статті 48 Закону України «Про іпотеку», зокрема, що іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Позовна давність щодо вимог про визнання недійсними прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року сплила у лютому 2013 року; 
ОСОБА_1 станом на 25 жовтня 2012 року (дата звернення із позовом в порядку адміністративного судочинства) був повністю обізнаний про стан виконання виконавчого напису № 498 виданого 08 лютого 2011 року приватним нотаріусом про звернення стягнення на квартиру, був ознайомлений зі звітом про незалежну оцінку майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 станом на 25 січня 2012 року, актом переоцінки зазначеної квартири та йому було відомо про подання державним виконавцем на другі прилюдні торги зазначеної квартири, а крім цього ОСОБА_1 не був позбавлений можливості цікавитися процедурою реалізації на прилюдних торгах належної йому квартири, оскаржувати у встановленому законом порядку дії (бездіяльність) державного виконавця, то колегія суддів визнала необґрунтованими доводи апеляційної скарги, що про факт проведення прилюдних торгів він дізнався лише 28 січня 2015 року;
позивач звернувся із позовом 13 лютого 2015 року, а оспорюваний позивачем акт проведення прилюдних торгів був виданий 10 серпня 2015 року, а свідоцтво про придбання з прилюдних торгів квартири видано 03 вересня 2015 року і на підставі останнього проведено оспорювану позивачем державну реєстрацію права власності, колегія суддів зробила висновок, що позивач не пропустив позовну давність у цій частині позовних вимог. Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання недійсним акту від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги з реалізації квартири, затвердженого заступником начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумурджи Д. М., визнання недійсним свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С., скасування державної реєстрації права власності ПАТ «Укрсоцбанк» в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказану квартиру, оскільки акт державного виконавця складено, видане свідоцтво і проведено державну реєстрацію права власності за набувачем квартири за результатами проведених прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року, які є дійсними.
 
Аргументи учасників справи
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду. При цьому, посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував висновки та мотиви, викладені у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року, безпідставно погодився з висновком суду першої інстанції щодо пропуску позивачем позовної давності. Апеляційний суд не дослідив заяву від 28 січня 2015 року і дослідив доказ, який не стосується цієї справи, а саме - ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2012 року у справі № 2а-1481/12/2670. Позивачу не було відомо про проведення повторних прилюдних торгів 22 листопада 2012 року. У справі № 2а-1481/12/2670В немає інформації щодо призначення повторних торгів на 22 листопада 2012 року, доказів отримання акту переоцінки майна позивачем, ознайомлення із справою ВДВС представником ОСОБА_1 . Повторні торги було проведено через майже 5 місяців, тобто з порушенням строків, без попередження, а перереєстрація майна відбулась через 3 роки. Позивач ознайомився із справою ВДВС 28 січня 2015 року.
 
Апеляційний суд порушив статті 4, 10, 11, 12, 13, 77, 79, 81, 89, 96, 240, 367, 371, 372 ЦПК України, неправильно застосував статтю 48 Закону України «Про іпотеку». Спеціальну позовну давність неможливо застосувати до вимог про визнання недійсним акту від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги, визнання недійсним свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів та скасування державної реєстрації. Апеляційний суд зробив неправильний висновок, що позовна давність сплила 23 лютого 2013 року, оскільки не враховано святкові дні. Зазначає, що до вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, яким по суті є оспорювані торги, застосовується загальна позовна давність. В справі № 2а-1481/12/2670 немає інформації щодо призначення повторних торгів на 22 листопада 2012 року, немає доказів отримання Акту переоцінки майна Позивачем та немає доказу щодо ознайомлення із справою ВДВС представником ОСОБА_1 .
 
Вказує, що оскаржена постанова порушує права малолітньої дочки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , оскільки її батька позбавили єдиного майна. Позовні вимоги про визнання недійсним акту від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги, визнання недійсним свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири та скасування державної реєстрації права власності взагалі формально розглянуті судом апеляційної інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції застосував спеціальну позовну давність знову до всіх позовних вимог.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Позиція Верховного Суду
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що 21 липня 2011 року головним державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Цимбал О. П. відкрито виконавче провадження № 27776981 з виконання виконавчого напису № 498, виданого 08 лютого 2011 року приватним нотаріусом КМНО про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів від реалізації у встановленому порядку заставленого (іпотечного) майна, задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 553 385,43 грн та 5 000 грн витрат на вчинення виконавчого напису.
 
14 грудня 2011 року державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Ткачовою К. В., за участю боржника ОСОБА_1 , складено акт опису й арешту квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
 
Для проведення оцінки квартири позивача ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було залучено суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Оціночна компанія «Вега», яке визначило вартість квартири станом на 25 січня 2012 року в розмірі 413 700 грн.
 
ПП «Нива - В.Ш.» як організатором прилюдних торгів було призначено проведення торгів з реалізації квартири позивача на 12 липня 2012 року, але торги не відбулися у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців.
 
31 серпня 2012 року ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві проведено уцінку вартості квартири позивача на 25 %, про що складено акт переоцінки майна. Відповідно до зазначеного акту, вартість квартири після уцінки становила 310 275 грн.
 
22 листопада 2012 року ПП «Нива - В.Ш.» проведено прилюдні торги по реалізації арештованого майна - квартири, яка була власністю позивача, про що складено протокол № 1012480/1.
 
На підставі протоколу № 1012480/1 від 22 листопада 2012 року державним виконавцем складено акт від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги арештованого майна, а саме - квартири за адресою АДРЕСА_3 , що належить боржнику ОСОБА_1 . Даний акт затверджений заступником начальника ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Гумурджи Д. М.
 
03 вересня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» отримано свідоцтво про придбання з прилюдних торгів квартири за адресою АДРЕСА_3 , посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О. С.
 
За результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, судовим експертом ОСОБА_3 складено висновок № 01-09/2018 від 27 вересня 2018 року, встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 22 листопада 2012 року становила 496 060 грн без ПДВ. Різниця між визначеною ринковою вартістю станом на 22 листопада 2012 року квартири АДРЕСА_1 і початковою вартістю, зазначеною у акті переоцінки майна від 31 серпня 2012 року складає 82 360 грн. Різниця між визначеною ринковою вартістю станом на 22 листопада 2012 року квартири АДРЕСА_1 і вартістю після переоцінки, зазначеною у акті переоцінки майна від 31 серпня 2012 року складає 185 785 грн. Різниця між визначеною ринковою вартістю станом на 22 листопада 2012 року квартири АДРЕСА_1 та зменшеною на 25 % і вартістю після переоцінки, яка у акті переоцінки майна від 31 серпня 2012 року визначена шляхом уцінення початкової вартості квартири на 25 %, складає 61 770 грн.
 
Апеляційний суд встановив, що продаж предмета іпотеки - вказаної квартири був здійснений за ціною значно нижчою, ніж визначена судовим експертом ринкова вартість предмета іпотеки на час його продажу, ця сума не покриває розміру заборгованості. Оспорювані позивачем торги проведені поза шестимісячним строком дії оцінки майна, який сплив 25 липня 2012 року і поза місячним строком після проведення уцінки, а також зважаючи на те, що різниця між визначеною ринковою вартістю квартири станом на 22 листопада 2012 року та зменшеною на 25% вартістю після переоцінки складає 61 770,00 грн, а тому є порушення вимог чинного законодавства при проведенні 22 листопада 2012 року ПП «Нива - В.Ш.» прилюдних торгів та порушення внаслідок цього прав і законних інтересів позивача, який оспорює торги.
 
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.
 
Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18) зазначено, що «на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об`єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Однак у вказаній справі на час проведення прилюдних торгів строк дії оцінки майна закінчився. Повторна оцінка майна не проводилася. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, - а саме частини п`ятої статті 58 Закону № 606-XIV, пунктів 3.2, 3.4 Тимчасового положення. Разом з тим, для визнання торгів недійсними з підстави закінчення строку дії оцінки майна необхідно, щоб такі порушення порядку одночасно порушували права чи законні інтереси особи, яка оскаржує торги. З огляду на норми частини першої статті 16 ЦК України проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює і доведення такого порушення прав покладається на особу, яка оспорює прилюдні торги. Саме такі висновки є сталими та містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року (провадження № 6-1749цс15), від 29 червня 2016 року (провадження № 6-370цс16), від 06 липня 2016 року (провадження № 6-3174цс15), від 12 жовтня 2016 року (справа № 369/5994/14-ц), а також від 29 листопада 2017 року (справа № 668/5633/14-ц), неодноразово підтримані Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, в тому числі й постановах від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-8527св18), від 27 лютого 2019 року (провадження № 61-11800св18), а також від 12 вересня 2018 року(провадження № 61-22798св18), і Велика Палата Верховного Суду підстав для відступу від вказаних висновків не вбачає. Суд апеляційної інстанції, встановивши втрату чинності звітом про оцінку нерухомого майна на момент проведення повторних прилюдних торгів, правильно виходив із того, що підставою для пред`явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. ОСОБА_7 не погоджувалась із ринковою вартістю спірного будинку, яка згідно з актом від 06 листопада 2011 року складала 254 900,00 грн. За її заявою від 29 серпня 2011 року призначено рецензування звіту, згідно із яким зроблено висновок, що звіт про оцінку майна в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна. Про наслідки рецензування повідомлено ОСОБА_7. Апеляційний суд вказав про відсутність підтверджень про неналежну оцінку предмета іпотеки, не взявши до уваги наданий ОСОБА_7 висновок спеціаліста ПП «Оцінка плюс» щодо встановлення вартості спірного нерухомого майна, оскільки його виконано за її особистим замовленням, без дотримання процедури, встановленої законом. У зв`язку із чим, дійшов правильного висновку, що закінчення строку дії оцінки майна не вплинули на результати торгів, оскільки після уцінки вартості майна в торгах прийняла участь лише одна особа, та внаслідок цього права і законні інтереси як осіб, які оспорюють результати торгів, не були порушені».
 
Іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна (стаття 48 Закону України «Про іпотеку»).
 
У постанові Верховного Суду України від 05 квітня 2017 року у справі № 6-1375цс16 вказано, що «з прилюдних торгів реалізовано майно, що є предметом іпотеки. До вимог про оскарження прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна застосовується спеціальна позовна давність. Отже, у справах про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, підлягає застосуванню спеціальна позовна давність, передбачена статтею 48 Закону України «Про іпотеку». У справі, яка переглядається, суд установив, що прилюдні торги з реалізації спірного нерухомого майна проведені 05 листопада 2011 року, проте позивачі звернулись з позовом до суду 26 лютого 2014 року, тобто з пропуском позовної давності, передбаченої статтею 48 Закону України «Про іпотеку».
 
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) вказано, що «можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналіз статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що суди дійшли правильного висновку, що позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтями 32-38 ГПК України (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваних судових рішень), про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення відповідного права можна було отримати раніше».
 
25 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до ВДВС Святошинського РУЮ в м. Києві, третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» та просив:
визнати не чинним звіт про незалежну оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_1 станом на 25 січня 2012 року;
визнати незаконною уцінку квартири АДРЕСА_1 та подання на другі прилюдні торги - відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, у зв`язку з втратою висновку про незалежну оцінку майна чинності;
скасувати акт переоцінки нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 від 31 серпня 2012 року;
зобов`язати відділ державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві усунути порушення.
 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2012 року у справі № 2а-14815/12/2670 вказану заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав передбачених частиною першою 100 КАС України (адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом), оскільки супровідним листом від 31 серпня 2012 року № 207/27 ВДВС Святошонського РУЮ направлено на адресу позивача спірний Акт переоцінки майна, а матеріали вказаного виконавчого провадження містять заяву від 31 серпня 2012 року представника ОСОБА_1 - гр. ОСОБА_4 , згідно якої останній просить надати на ознайомлення виконавчу справу № 27776981, при цьому не надаючи до матеріалів адміністративної справи № 2а-14815/12/2670 будь яких доказів перешкоджання йому в реалізації права на ознайомлення з матеріалами ВП № 27776981, що в сукупності також сприйнято судом як опосередкований доказ того, що про порушене право позивач дізнався ще наприкінці серпня 2012 року. 
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 03 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимог про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню на підставі якого були проведені оспорювані позивачем прилюдні торги.
 
Оспорювані прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , відбулися 22 листопада 2012 року, у цей же день було складено протокол № 1012480/1 ПП «Нива - В.Ш.» з проведення прилюдних торгів з реалізації вказаної квартири, проте акт про прилюдні торги з реалізації даної квартири, датований 10 серпня 2015 року. 
 
Апеляційним судом витребувані з Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві матеріали виконавчого провадження № 27776981.
 
Листом № 25426/15.8-27 головним державним виконавцем Святошинського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Суховолець Р.А. повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого напису ПН КМНО № 498 від 08 лютого 2011 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . За рахунок коштів, виручених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 553 385,43 грн та 5 000 грн витрат на вчинення виконавчого напису. 21 липня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 13 жовтня 2015 року державним виконавцем, ОСОБА_5 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження № 27776981, не вбачається за можливе надати копії документів, щодо прилюдних торгів ПП «Нива-В.Ш.» від 22 листопада 2012 року, з реалізації квартири АДРЕСА_1 , в рамках зазначеного виконавчого провадження. Додатково повідомлено, що відібрати пояснення у державного виконавця, ОСОБА_6 , який видавав вказаний акт, не має можливості, у зв`язку з його звільненням.
 
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 станом на 25 жовтня 2012 року (дата звернення до суду із позовом в порядку адміністративного судочинства) був повністю обізнаний про стан виконання виконавчого напису № 498 виданого 08 лютого 2011 року приватним нотаріусом про звернення стягнення на квартиру, був ознайомлений зі звітом про незалежну оцінку майна, а саме квартири АДРЕСА_1 станом на 25 січня 2012 року, актом переоцінки зазначеної квартири та йому було відомо про подання державним виконавцем на другі прилюдні торги зазначеної квартири, а крім цього ОСОБА_1 не був позбавлений можливості цікавитися процедурою реалізації на прилюдних торгах належної йому квартири, оскаржувати у встановленому законом порядку дії (бездіяльність) державного виконавця.
 
За таких обставин, встановивши, що до вимоги про визнання недійсними прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року пропущена спеціальна позовна давність, про застосування якої заявлено представником ПАТ «Укрсоцбанк», апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
 
Колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги про те, що позовні вимоги про визнання недійсним акту від 10 серпня 2015 року про прилюдні торги, визнання недійсним свідоцтва від 03 вересня 2015 року про придбання з прилюдних торгів квартири та скасування державної реєстрації права власності взагалі формально розглянуті судом апеляційної інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції застосував спеціальну позовну давність знову до всіх позовних вимог, з таких підстав. 
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».
 
Апеляційний суд вказав, що позивач звернувся із позовом 13 лютого 2015 року, а оспорюваний позивачем акт про проведення прилюдних торгів був виданий 10 серпня 2015 року, а свідоцтво про придбання з прилюдних торгів квартири видано 03 вересня 2015 року і на підставі останнього проведено оспорювану позивачем державну реєстрацію права власності і тому зробив висновок, що позивач не пропустив позовну давність у цій частині позовних вимог. При цьому, апеляційний суд правильно вважав ці вимоги похідними і зазначив, що оскільки акт державного виконавця складено, видано свідоцтво і проведено державну реєстрацію права власності за набувачем квартири за результатами проведених прилюдних торгів від 22 листопада 2012 року, які є дійсними, то в задоволенні вказаних вимог слід відмовити.
 
Згідно частини другої статті 410 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, постанову апеляційного суду без змін, а тому судовий збір покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
 
Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
І. О. Дундар
 
Є. В. Краснощоков