Провадження № 33/4820/274/20 
Справа № 674/390/20 Головуючий в 1-й інстанції Шклярук В. М. 
Категорія: ст.44-3 КУпАП Доповідач Вітюк І.В. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2020 року м.Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., з участю секретаря Бондара О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , її захисника – адвоката Шпака А.П., розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу захисника на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2020 року, 
в с т а н о в и л а:

Постановою Дунаєвецького районного суду від 06 квітня 2020 року, 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, жительку АДРЕСА_1 , фізичну особу підприємця,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1765 (однієї тисячі сімсот шістдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 30005 (тридцять тисяч п`ять) гривень. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

За постановою суду, ОСОБА_1 25 березня 2020 року близько 16 години 35 хвилин праворуч 256 км + 500 м автомобільної дороги Н-03 "Житомир-Чернівці", поблизу с. Воробіївка Дунаєвецького району Хмельницької області, не припинила роботу закладу громадського харчування – кафе-бару "Наша хатка" та здійснювала прийом відвідувачів, чим порушила вимоги підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, вважаючи його незаконним, захисник ОСОБА_1 – адвокат Шпак А.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисної складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги аргументує порушенням прав ОСОБА_1 на справедливий судовий розгляд та інших гарантованих Конституцією України та ст.268 КУпАП прав, оскільки судом першої інстанції розглянуто справу у її відсутність.
Окрім того, під час розгляду справи судом не допитано свідків та осіб, які начебто обідали у кафе, не вівся журнал судового засідання та звукозапис судового розгляду, що вказує на незаконність оскаржуваної постанови.
Стверджує захисник і про порушення вимог законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 №475661 від 25.03.2020 року відносно ОСОБА_1 , в якому не викладена суть правопорушення у відповідності до диспозиції ст.44-3 КУпАП, яка чітко визначає, що повинно бути встановлено порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", а зазначено лише посилання на пп.3 п.2 Постанови КМУ від 11.03.2020 р. №211, назви документа не вказано.
Наголошує, що наданий протокол, який є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і є одним із основних джерел доказів, містить кваліфікацію за ст.44-3 КУпАП, однак в самому протоколі не відображено діяння, яке зазначено в диспозиції вказаної статті, а саме чи мало місце порушення правил щодо карантину людей, чи санітарно-гігієнічних, чи санітарно-протиепідемічних правил і норм, а суд в свою чергу самостійно не має право додати в зміст протоколу формулювання об`єктивної сторони правопорушення.
Звертає особливу увагу на те, що ні 24.03.2020 року ні 25.03.2020 року ОСОБА_1 не приймала відвідувачів та їх не обслуговувала, особи, пояснення яких містяться в матеріалах справи, у неї не харчувалися та їй не відомі взагалі. Документи під назвою «рахунок офіціанта» нею не виписувались і їх походження їй не відоме. 
         
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали апеляційні вимоги, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

       Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
               Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, суд в повній мірі цих вимог дотримався.

Статтею 44-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність громадян та посадових осіб за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно з положеннями ст.29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року на усій території України встановлено карантин.
Підпунктом 3 пункту 2 зазначеної постанови (в редакції, що діяла на час складення протоколу про адміністративне правопорушення 25.03.2020) заборонено з 00 год. 01 хв. 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема, закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.

Зі змісту вказаного підзаконного акту випливає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП за порушення правил щодо карантину людей необхідна наявність таких умов у їх сукупності: 1) суб`єкт господарювання повинен здійснювати роботу; 2) вказана робота пов`язана із прийманням відвідувачів.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 25.03.2020 року близько 16.35 год. ОСОБА_1 , будучи посадовою особою закладу громадського харчування, не припинила роботу кафе-бару «Наша хатка» та здійснювала прийом відвідувачів.
Отже, з вищенаведеного протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його складено відносно ОСОБА_1 , як посадової особи магазину.
При цьому матеріали провадження містять достатньо доказів того, що вона є посадовою особою (відомості з податкової інспекції та пенсійного фонду) та здійснювала прийом відвідувачів (пояснення свідків-відвідувачів даного закладу громадського харчування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ), які підтвердили факт роботи закладу, замовлення у ньому продуктів харчування, їх вживання на місці та розрахунок. 
Та обставина, що вказані свідки безпосередньо в суді першої інстанції не допитувались, не може свідчити про невідповідність їх письмових пояснень фактичним обставинам справи та неповноту з`ясування всіх обставин справи, оскільки їх письмові пояснення, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є доказами і були досліджені судом та обґрунтовано прийняті до уваги як такі, що узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджують обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім того, судом апеляційної інстанції перевірено показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повністю підтвердили обставини, викладені в їхніх поясненнях від 25 березня 2020 року.

Щодо протоколу про адміністративне правопорушення, то він складений на бланку відповідного зразка з серії АПР18 №475661, уповноваженою на те особою – старшим дільничним офіцером поліції Дунаєвецького ВП Становським С.С., та містить підпис як працівника поліції, так й особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
В протоколі, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі - Інструкція), в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ст.44-3 КУпАП, за якою складено протокол. 
Дійсно, диспозиція статті 44-3 КУпАП є бланкетною, на що наголошувала сторона захисту у поданій апеляційній скарзі, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють відносини боротьби з інфекційними хворобами.
Стаття 44-3 КУпАП не визначає конкретних правил карантину, за порушення яких настає відповідальність, проте такі правила встановлюються відповідними актами законодавства, посилання на які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 .
При цьому, не можна погодитися із доводами сторони захисту про не розкриття змісту зазначених у адмінпротоколі підпункту 3 та пункту 2 постанови КМУ від 11.03.2020 року №211, вимоги якої порушила ОСОБА_1 , адже у даному документі в графі суть вчиненого правопорушення чітко зазначено, що « ОСОБА_1 , будучи посадовою особою закладу громадського харчування, не припинила роботу закладу та здійснювала прийом відвідувачів», тобто об`єктивна сторона інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, повністю розкрита. 

Доводи апеляційної скарги про відсутність фіксації судового засідання в місцевому суді апеляційний, істотне порушення процесуального закону,апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено проведення судового засідання із фіксуванням судового розгляду.

Отже, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.252 КУпАП, дав належну оцінку усім доказам у справі, які доводять вину   ОСОБА_1   у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.

Відповідно до ст.268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про те, що її своєчасно повідомлено про місце й час розгляду і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.    
Так, в матеріалах справи наявні відомості про належне сповіщення судом ОСОБА_1 про місце та час судового засідання, призначеного на 06 квітня 2020 року, в якому і було розглянуто справу та винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності.
Жодних клопотань про відкладення розгляду справи чи поважності причин неявки в судове засідання ОСОБА_1 місцевому суду не надано, а тому останній правомірно розглянув справу без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності в діях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, складу вказаного адміністративного правопорушення. Не надано таких доказів і під час розгляду справи в апеляційному суді.

Враховуючи вищевикладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.

З огляду на викладене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:

Постанову Дунаєвецького районного суду від 06 квітня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду І.В. Вітюк