Номер провадження: 22-ц/813/1946/20 
Номер справи місцевого суду: 501/828/19
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/828/19

Номер провадження: 22-ц/813/1946/20

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Бикової К.А.,

учасники справи: 
- скаржник -  ОСОБА_1 ,    
- особа, дії якої оскаржуються – заступник начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглов П.П., 
- заінтересовані особи – 1)  ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,

    розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою  ОСОБА_1  на дії заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П., за участі заінтересованих осіб -  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , про визнання незаконними дій та скасування акті та постанов, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, постановлену у складі судді Петрюченко М.І. 15 липня 2019 року,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою на дії заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П., в якій просить: 1) скасувати постанову заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу; 2) скасувати акт державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесений 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П.; 3) визнати незаконною бездіяльність заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»; 4) скасувати постанову про повернення виконавчого документа №501/532/16-ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн., винесену 08.11.2018 року заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. (ВП №52903408).
ОСОБА_1  обґрунтовує вимоги скарги тим, що 06.12.2018 року після ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження йому стало відомо, що заступником начальника відділу Донкогловим П.П. 08.11.2018 року було винесено Постанову про повернення стягувачу виконавчого документу, а саме виконавчого листа №501/532/16-ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Скаржник вважає, що дана постанова про повернення виконавчого документу винесена заступником начальника відділу з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження» та має бути скасована, оскільки при проведенні виконання ОСОБА_4 були допущені порушення.
04.10.2016 року він поштою відправив до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби (далі – ВДВС) виконавчий лист №501/532/16ц, виданий 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн. та судового збору у розмірі – 1 266,00 грн..
18.11.2016 року до зведеного виконавчого провадження ВП №52923546 про стягнення з ОСОБА_5 грошових сум, яке перебувало на виконанні ВДВС, було приєднано виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн. за виконавчим листом №501/532/16ц, виданим 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області.
17.10.2017 року було винесено постанову про приєднання до зведеного виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі – 272 384,64 грн., за виконавчим листом № 501/520/16-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області 07.10.2016 року. Було проведено опис майна боржника, а саме ј частини квартири АДРЕСА_1 .
02.11.2017 року він подав до ДВС заяву щодо бажання здійснити авансування витрат з проведення оцінки належного боржнику майна. Натомість 08.11.2018 року йому було направлено лист ВДВС про ознайомлення з оцінкою майна боржника, про наявність якої йому стало відомо 20.11.2017 року.
Описане майно боржника було виставлено на торги, які 02.05.2018 року не відбулися. Цього ж дня – 02.05.2018 року він подав до ДВС заяву про бажання залишити нереалізоване з прилюдних торгів майно боржника за собою. 04.06.2018 року він ще раз подав заяву до ДВС про своє пріоритетне право, над іншим стягувачем однієї черги, залишити нереалізоване з прилюдних торгів майно боржника за собою, оскільки виконавчий лист ним було направлено до ДВС – 04.10.2017 року. Разом з тим, виконавчий лист ОСОБА_3 було видано судом пізніше – 07.10.2016 року.
Однак, не зважаючи на вищевказане, 05.07.2018 року було складено Акт про передачу майна боржника ОСОБА_3 , а 10.07.2018 року винесено постанову про передачу майна боржника стягувачу ОСОБА_3 ..
08.11.2018 року було винесено постанови про завершення виконавчого провадження за його виконавчим листом та повернення виконавчого листа.
17.12.2018 року він звернувся до ВДВС з відповідною скаргою. 05.03.2019 року він отримав постанову за результатами його звернення, відповідно до якої у задоволенні його скарги було відмовлено (а. с. 1 - 6).
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15 липня 2019 року залишено без розглядувищезазначену скаргу ОСОБА_1 в частині скасування постанови заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, винесений 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П..
В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. в частині визнання незаконною бездіяльності заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», скасування постанови про повернення виконавчого документа №501/532/16ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн., винесену 08.11.2018 року заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. (ВП №52903408) було відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. здійснені всі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» щодо перевірки майнового стану божника, на яке може бути звернено стягнення, однак вони виявилися безрезультатними.
В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив про те, що по зведеному провадженню №52923546 державним виконавцем було встановлено черговість задоволення вимог стягувачів. 
Виконавчі документи, за яким стягувачем є ОСОБА_1 надійшли до відділу 16.11.2016 року (а. с. 82 - 83), тому право заявника не було порушено.
Суд першої інстанції дійшов до висновку про сплив строку на подання вищевказаної скарги в частині, в якій ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15 липня 2019 року залишено без розглядувищезазначену скаргу. При цьому, суд першої інстанції мотивував в цій частині оскаржувану ухвалу, зокрема тим, що заявник, порушуючи питання про поновлення пропущеного строку на подання скарги, посилань на наявність поважних причин його пропущення не навів ні в самій скарзі, ні у судовому засіданні.
Відтак, підстав для поновлення пропущеного ОСОБА_1 строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця в частині вказаній у попередньому абзаці судом першої інстанції встановлено не було (а. с. 183 - 188).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 15 липня 2019 року. Ухвалити нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права.
Апелянт в апеляційній скарзі посилається на те, що заступник начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглов П.П. надав до суду першої інстанції неправдиву інформацію щодо отримання підтвердження відсутності у боржника ОСОБА_2 рахунків у фінансових установах.
Також, у порушення ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника), в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація щодо системної, постійної, визначеної законом перевірки майнового стану боржника.
Щодо вимог про скасування постанови від 05.07.2018 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05.07.2018 року, апелянт вважає ці документи такими, що підлягають скасуванню, з наступних обставин.
Судом попередньої інстанції встановлено, учасниками виконавчого провадження не заперечувалось, що 04.10.2016 року за допомогою засобів поштового зв`язку стягувачем ОСОБА_1  було направлено до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області оригінали виконавчих листів №501/532/16-ц, виданих 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн. та судового збору у розмірі – 1 266,00 грн.. У зв`язку з чим, 17.11.2016 року Відділом було винесено відповідні постанови про відкриття виконавчих провадження (ВП 52903408 (основна сума боргу) та ВП 52903453 (судові витрати).
Скаржник надав до суду докази того, що виконавчий документ №501/532/16-ц, виданий 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області було направленодо виконання 04.10.2016 року, що підтверджується наданою до заяви копією квитанції про відправку рекомендованим листом заяви про відкриття виконавчого провадження до Відділу із виконавчим документом, що в свою чергу, відповідно до вимог цивільного законодавства та ч. 10 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» надає стягувачу ОСОБА_1 пріоритетного над іншим стягувачем однієї черги право на отримання цього майна в рахунок погашення боргу, що враховано судом не було.
Також скаржник звертав увагу суду на те, що виконавчий лист № 501/250/2016-ц (стягувачем є ОСОБА_3 ) виданий судом - 07.10.2016 року, а виконавчий лист № 501/532/2016-ц , (стягувачем є ОСОБА_1 ) виданий судом - 03.10.2016 року. Тобто, стягувач ОСОБА_3 не мав можливості направити/подати виконавчий документ до виконання раніше стягувача ОСОБА_1 (направлено поштою 04.10.2016 року).
Також, апелянт звертає увагу апеляційного суду, що сам стягувач ОСОБА_3  у своїй заяві (поясненнях) щодо передачі майна в рахунок погашення боргу зазначає, що виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за виконавчим листом № 501/520/16-ц, виданим 07.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області, заборгованості у розмірі - 272 384,64 грн. було подано до Відділу через канцелярію - 26.10.2016 року, тобто вже після подання (направлення) ОСОБА_1 04.10.2016 року свого виконавчого документу до виконання.
В свою чергу з правового аналізу норми ст. ст. 253 - 255 ЦК України слідує, що з часу подачі відповідних документів до відділення поштового зв`язку для відправлення та отримання відповідного документу від відділення поштового зв`язку про їх прийняття (квитанція, чек, тощо) заявник вже вчинив дію спрямовану на отримання цих заяв/документів адресатом та вважається таким, що надав ці документи у день відправлення. Дана позиція узгоджується з Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21.09.2017 року по справі № 653/650/14-ц.
Відповідно до правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.
В даному випадку, оскільки стягувач ОСОБА_1 зробив необхідну дію щодо прийняття до виконання виконавчого документу Чорноморським МВДВС, а саме - 04.10.2016 року направив відповідну заяву та виконавчий документ, за нормами цивільного законодавства слід вважати, що виконавчий документ поданий до виконання саме - 04.10.2016 року.
У своїх письмових запереченнях ОСОБА_6 зазначив, що відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби виконавчий документ був опрацьований та зареєстрований діловодом Відділу. Натомість, скаржник ОСОБА_1 у судовому засіданні зауважив, що представник Відділу не надав інформацію про фактичну дату отримання Відділом листа із заявою про відкриття виконавчого провадження, оригіналів виконавчих листів №501/532/16ц, виданих 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн. та судового збору у розмірі 1266,00 грн., а лише зазначає дату реєстрації документу Відділом. При цьому, незважаючи на п.2.3 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 N 2274/5, який був чинний станом на день відкриття виконавчого провадження, Відділ ДВС не надав до суду конверт, який би містив інформацію про дату відправлення та дату надходження до адресата поштового конверту, а суд в свою чергу не надав належної оцінки доказам, наданим скаржником - апелянтом (докази відправлення від 04.10.2016 року).
Крім того, апелянт в апеляційній скарзі зазначає про відсутність пропущення ним десятиденного строку на звернення до суду з вищевказаною скаргою, оскільки з такою скаргою ОСОБА_1 звернувся у десятиденний строк з моменту отримання ним постанови про проведення перевірки зведеного виконавчого провадження від 22.02.2019 року (а. с. 195 – 200).
У додаткових поясненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 наводить порівняльну таблицю в обґрунтування вищенаведених обставин, якими останній обґрунтовує вимоги апеляційної скарги щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні вищевказаної скарги в частині визнання незаконною бездіяльності заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», скасування постанови про повернення виконавчого документа №501/532/16ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн., винесену 08.11.2018 року заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. (ВП №52903408). Просить апеляційний суд врахувати додаткові пояснення до апеляційної скарги про розгляді справи.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надійшло
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Від учасників справи заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції не надійшло.
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
Пунктами 1, 5 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду від 16.03.2020 року, зі змінами внесеними згідно із розпорядженнями Голови Одеського апеляційного суду за №3 від 02.04.2020 року та за №4 від 08.04.2020 року «Про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену короновірусом COVID-19» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території України карантину, зупиняється розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.
Вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. 
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Між тим, заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надійшло.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті. 
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про розгляд справи, відсутність клопотань учасників справи про відкладення розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень до неї,дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність вимог вищенаведеної скарги в частині визнання незаконною бездіяльності заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», та скасування постанови про повернення виконавчого документа №501/532/16ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн., винесену 08.11.2018 року заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. (ВП №52903408).
Між тим апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду скарги в іншій частині,з огляду на наступне.
На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
На виконанні Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження ВП №52923546, до якого 18.11.2016 року було приєднано виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн. за виконавчим листом №501/532/16ц, виданим 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області (а. с. 10).
Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС від 17.11.2016 року накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а. с. 87 - 88).
Також, державним виконавцем здійснювались заходи щодо примусового виконання рішення суду та збиралась інформація щодо наявності іншого рухомого майна боржнику, що підтверджується відповідними запитами та відповідями (а. с. 89 - 134).
Постановою заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 передано майно стягувачу ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу (а. с. 16 - 20).
Актом державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесеного 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. зафіксовано передача майна стягувачу ОСОБА_3 (а. с. 21 - 24).
Постановою заступника начальника відділу Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 08.11.2018 року виведено виконавче провадження №52903408 з примусового виконання виконавчого листа №501/532/16ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн. (а. с. 85).
ОСОБА_1 17.12.2018 року звернувся до начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із скаргою на дії (бездіяльність) заступника начальника відділу Донкоглова П.П. щодо заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією відповідної скарги (а. с. 25 - 29).
Факти, викладені в скарзі ОСОБА_1 були предметом перевірки виконавчого провадження та постановою від 22.02.2019 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 (а. с. 32 - 38).
Постанову заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. (ВП №52903408) від 08.11.2018 року повернуто виконавчий документ №501/532/16-ц, виданий 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн..
Між учасниками виконавчого провадження виникли правовідносини щодо оскарження дій заступника начальника відділу державної виконавчої служби.
За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.
Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).
Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Конституція України є основним законом України.
Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Статтею 125 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно вимог статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження. 
За приписами пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. При цьому, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Установивши, що заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П.  було проведено необхідні дії, спрямовані на виконання рішення суду, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 08 листопада 2018 року була винесена з урахуванням вимог статті 37 вказаного Закону у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги у відповідній частині.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Доводи апеляційної скарги скарги про те, що заступник начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглов П.П. не вжив всіх належних заходів в порушення вищенаведених приписів статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», не узгоджуються з матеріалами справи, а саме за зведеним виконавчим провадженням № 52923546 виконавцем здійснювались заходи щодо виявлення майна боржника на доказ чого матеріали справи містять копії матеріалів зведеного виконавчого провадження (а. с. 82 – 134).
Відповідно до абз. 3 ч. 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Державним виконавцем Відділу Шульгіною JI.A. під час відкриття виконавчого провадження № 52903408, була винесена постанова про арешт майна боржника, якою було -накладено арешт на все майно належне боржнику. Вказана постанова спрямована сторонам виконавчого провадження та до реєструючих органів.
Згідно п. 3 Порядку надання інформації Державною фіскальною службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, інформаційна взаємодія здійснюється виключно в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про захист персональних даних».
Боржник повідомив виконавця про відкритий рахунок в АБ «Ощадбанк». Інформація щодо рахунку відкритого на ім`я боржника не підтвердилась, згідно отриманої відповіді на запит виконавця, з якої вбачається, що платник податків (боржник) з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває, відкриті рахунки відсутні.
Натомість, відповідно до наявної в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради інформації, станом на 29.12.2012 року, квартира АДРЕСА_1 частково (1/4 частки) належить на праві власності боржнику та ще трьом співвласникам.
Згідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 07.02.2002 року №7\5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 18.02.2002 року за №157\6445, яке втратило чинність 01.01.2013 року, до 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно здійснювалось в органах БТІ.
02.08.2017 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області постановленою у справі № 501/250/16-ц визначено, що розмір частки боржника у спільній власності на вказане майна становить 1/4 та дозволено звернути стягнення на вищевказану частку майна боржника.
На вказане майно боржника у визначеному Законом порядку звернуто стягнення.
Враховуючи вищенаведені приписи статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» вбачаючи те, що інше майно у боржника на яке можливо звернути стягнення відсутнє, а здійснені державним виконавцем заходи, щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, постанова державного про повернення виконавчого документу апелянту є законною та обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню. 
Крім того, доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника не мають наслідком визнання незаконною бездіяльність заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П., а отже на увагу суду не заслуговують.
Отже, безпідставними є вимоги вищенаведеної скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною бездіяльності заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. щодо нездійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа №501/532/16-ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі - 237 620,56 грн., винесену 08.11.2018 року заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. (ВП №52903408).
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Між тим, відповідно до положень статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно частини третьої статті 124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В той же час частиною п`ятою статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. 
Статтею 449 ЦПК України, в редакції діючі на час подання скарги, передбачено, що скаргу може бути подано у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи. 
Враховуючи те, що десятиденний строк на подання скарги на рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення ЦПК України визначає у календарних днях, а Закон України «Про виконавче провадження» - у робочих днях, суд апеляційної інстанції вважає, що за наявності суперечностей у змісті вказаних норм заявник мав законне очікування на те, щоб його скарга на дії на рішення виконавця була прийнята судом до провадження на протязі десяти робочих днів з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Як зазначалось вище, 06.12.2018 року після ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження стягувачу ОСОБА_1 стало відомо, що заступником начальника відділу Донкогловим П.П. 08.11.2018 року було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документу, а саме виконавчого листа №501/532/16-ц, виданого 03.10.2016 року Іллічівським міським судом Одеської області, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
ОСОБА_1 17.12.2018 року (а отже у десятиденний строк встановлений статтею 449 ЦПК України) звернувся до начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із скаргою на дії (бездіяльність) заступника начальника відділу Донкоглова П.П. щодо заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією відповідної скарги.
Факти, викладені в скарзі ОСОБА_1 були предметом перевірки виконавчого провадження та постановою від 22.02.2019 року відмовлено у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 ..
05.03.2019 року  ОСОБА_1 отримав постанову від 22.02.2019 року, якою йому відмовлено у задоволенні скарги.
15.03.2019 року (а отже у десятиденний строк встановлений статтею 449 ЦПК України), апелянтом було направлено поштою вищенаведену скаргу до суду першої інстанції.
Отже, саме з 05.03.2019 року необхідно відліковувати десятиденний строк на звернення ОСОБА_1 з вищенаведеною скаргою на дії державного виконавця. Скаргу направлено до суду – 15.03.2019 року.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на звернення до суду вищевикладеними вимогами скарги, яку залишено без розглядув частині скасування постанови заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, та скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, винесеного 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П..
Отже, доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали у частині наведеній у попередньому абзаці даної постанови є обґрунтованими.
Між тим доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування іншої частини ухвали суду першої інстанції є безпідставними.
Доводам апеляційної скарги щодо черговості направлення стягувачами виконавчих документів до виконання апеляційний суд не надає оцінку, щоб не створити преюдиційність судового рішення, та вбачаючи необхідність направляння справи до суду першої інстанції в порядку пункту 6 частини 1 статті 374, пунктів 3, 4 статті 379 ЦПК України, для вирішення питання про поновлення скаржнику вищевказаного встановленого статтею 449 ЦПК України строку.
З урахуванням вищенаведеного вказана апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374, пунктів 3, 4 статті 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
На підставі вищевикладеного, колегія судів вважає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції, в частині залишення без розглядувищезазначеної скарги в частині скасування постанови заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, та скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, винесений 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П.,постановлена при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції (Іллічівського міського суду Одеської області) в цій частині для продовження розгляду справи, у тому числі і для вирішення питання про поновлення скаржнику встановленого статтею 449 ЦПК України строку, з врахуванням наявності заяви скаржника про поновлення пропущеного строку з поважних причин та вищевикладених висновків апеляційного суду щодо поважності пропуску строку на оскарження дій державного виконавця.
Відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу.
Згідно з частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 15 липня 2019 року, в частині залишення без розглядускарги  ОСОБА_7 про скасування постанови заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, та скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, винесений 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П. – скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду скарги в частині скасування постанови заступника начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкоглова П.П. від 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, та скасування акту державного виконавця про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, винесений 05.07.2018 року за зведеним виконавчим провадженням №52923546 заступником начальника Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Донкогловим П.П..

В іншій частині ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 15 липня 2019 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 липня 2020 року. 

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе