УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/8383/18
Провадження № 22-ц/4820/963/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 липня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В. 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу №676/8383/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року (суддя Семенюк В.В., повне судове рішення складено 12 березня 2020 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд 
у с т а н о в и в :
05 грудня 2018 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що від спільного проживання з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 з народження дитини з сім`єю не проживав і матеріальної допомоги не надавав. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки. Дитина з народження часто хворіє. Відповідно до висновку ЛКК Хмельницького психоневрологічного диспансеру від 26 вересня 2017 року №4015 їй встановлено діагноз дитячий аутизм, порушення соціальної взаємодії і комунікації з розладами експресивного мовлення ЗНМ 1 ст., стереотипними формами поведінки. У зв`язку з інвалідністю та важкими хворобами доньки ОСОБА_4 , що підтверджені медичними документами, вона несе додаткові витрати, які мав би нести також батько дитини.
Витрачалися значні кошти на придбання ліків під час перебування малолітньої доньки на стаціонарному лікуванні: з 24 квітня 2015 року по 03 травня 2015 року з діагнозом: ОРВІ середньої важкості, дисбактеріоз, гострий бронхіт; з 08 січня 2016 року по 15 січня 2016 року з діагнозом: гострий обструктивний бронхіт, ДН оІ, середня ступінь важкості, кандидоз зіву, нормохрональна поліфакторна анемія 1 ст.; з 27 червня 2016 року по 05 липня 2016 року з діагнозом гостра респіраторно-вірусна інфекція клінічно невизначеної етіології, гострий тонзинофарингіт, гіпертермічний синдром, середня ступінь важкості, алергічний дерматит, поліфакторна анемія 1 ст., на лікуванні в обласному онкодиспансері з 11 березня 2016 року по 22 березня 2016 року з приводу проведеної операції - електровидалення утворів міжсідничної області, діагноз: папіломатоз міжсідничної області; на амбулаторному лікуванні: з 28 березня 2016 року з приводу піодермії шкіри міжсідничної складки посттравматичної; у жовтні 2016 року з приводу гострого риносиноситу, аденоїдиту, фарингіту. 
Загальна сума додаткових витрат у зв`язку з хворобою доньки складає 27821,35 грн.
Відповідач є військовослужбовцем, його дохід дає можливість брати участь у додаткових витратах на дитину.
Тому, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь Ѕ частину додаткових витрат у сумі 13911 грн.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 13763,50 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Він і його представник не були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Суд прийняв до уваги надані позивачкою докази, які не засвідчені належним чином. Повноваження представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 не підтверджені у встановленому законом порядку. В оскаржуваному рішенні суд посилається на висновок ЛКК Хмельницького обласного психоневрологічного диспансеру від 26 вересня 2017 року №4015, який відсутній в матеріалах справи. Суд не взяв до уваги, що позивачка просить стягнути додаткові витрати на дитину з 2014 по 2018 роки, проте з 2014 по 2016 роки вони перебували у шлюбі, він переказував кошти для дитини. Сплата додаткових витрат на дитину в розмірі 50% від заявленої позивачем суми призведе до погіршення його матеріального стану. З урахуванням усіх витрат йому залишається 2088,39 грн, що менше встановленого прожиткового мінімуму, який з 01 січня 2020 року складає 2102 грн. Вважає, що суд проявив однобічність, формалізм та упереджене ставлення до нього.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Згідно з п. 2, п. 3 і п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що від спільного проживання сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина проживає з матір`ю. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття. 
Відповідно до заключення ЛКК міської дитячої поліклініки №1 від 21 лютого 2019 року ОСОБА_3 знаходиться на обліку у лікаря психіатра, являється інвалідом дитинства. Дитина часто хворіє. 
Наведене підтверджується матеріалами справи.
При частковому задоволенні позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані її хворобою. 
Проте, при визначенні суми додаткових витрат, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь матері дитини, суд припустився помилки.
Тому, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Згідно з ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із змісту позовнорї заяви вбачається, що позивачка просила стягнути Ѕ частину фактично понесених нею додаткових витрат на дитину.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. 
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 надала витяги з медичної картки (т.1, а.с.36-68, 86), копії: виписки дитячої міської поліклініки №1 Д 11-14-43 (т.1, а.с.70), витягу з медичної карти соціального хворого №3/38 за період з 08 січня по 15 січня 2016 року та №3/1044 за період з 27 червня по 05 липня 2016 року (т.1, а.с.71, 75), виписки з медичної карти стаціонарного хворого за період з 24 квітня по 03 травня 2015 року (т.1, а.с.76), виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 14 грудня 2016 року (т.1, а.с.74), консультативного висновку Хмельницького обласного онкологічного диспансеру від 22 березня 2016 року (т.1, а.с.72), що містять зазначення діагнозу, встановленого ОСОБА_3 , і призначень медичних препаратів та оригінали чеків про придбання медичних препаратів (т.2, а.с.63-93), а також на придбання одягу, спеціального взуття, надіслання цінних листів відповідачу, командиру військової частини, придбання проїзних документів. 
Правильним є висновок суду першої інстанції, що витрати на придбання одягу та надіслання цінних листів відповідачу і командиру військової частини не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України та про відмову в позові в цій частині вимог.
Частина наданих позивачкою чеків не можуть бути визнані належним доказом у справі, оскільки не містять будь-якої інформації та інформації про придбані медичні препарати (т.2, а.с.64, 71, 72, 73, 74, 77, 73, 79, 81. 84, 87, 88, 91, 93).
На підставі ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Лише частина наданих ОСОБА_2 чеків підтверджує придбання медичних препаратів у 2015-2017 роках, призначених лікарями дитині відповідно до зазначених вище витягів з медичних карток, а саме: 2015 рік – 10 серпня на суму 183,50 грн, 14 вересня на суму 147 грн, 28 грудня на суму 121,70 грн; 2016 рік – 04 січня на суму 116,70 грн, 08 січня на суму 42,15 грн, 11 січня на суму 70,45 грн, 13 січня на суму 42,90 грн, 25 березня на суму 326,15 грн, 01 травня на суму 372,90 грн, 02 червня на суму 91,75 грн, 28 червня на 16,65 грн і 14,10 грн, 08 липня на суму 88,80 грн, 06 жовтня на суму 39 грн і 154 грн, 07 жовтня на суму 79,42 грн і 150,05 грн, 21 жовтня на суму 189,09 грн, 25 жовтня на суму 158,05 грн, 16 листопада на суму 105,70 грн, 17 листопада на суму 117,90 грн; 2017 рік – 07 липня на суму 207,50 грн, 08 вересня на суму 567,50 грн і 45,40 грн, 11 вересня на суму 105,91 грн, 12 вересня на суму 153,54 грн, 14 вересня на суму 86,16 грн, всього на суму 3794,17 грн.
У матеріалах справи відсутні докази призначення лікарями дитині ОСОБА_3 інших медичних препаратів, БАДів, чеки на придбання яких надані позивачкою, та будь-яких медичних призначень у 2018 році. 
Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення вартості медикоментозного забезпечення при пологах у сумі 700 грн, сплачених 10 жовтня 2014 року і благодійний внесок у сумі 100 грн, сплачений 03 квітня 2018 року для міської дитячої поліклініки, оскільки ці витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України.
Що стосується витрат позивачки на придбання проїзних документів, то підтверджено доказами лише їх придбання 21 листопада 2016 року на суму 170,20 грн (83,81 грн і 86,39 грн) для проїзду з м. Кам`янця-Подільського до м.Києва і назад для проходження дитиною обстеження в Державній установі «Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка Національної Академії медичних наук України», висновок якої наявний у матеріалах справи (т.1, а.с.78, т.2, а.с. 70).
Суду не надано доказів того, що інші поїздки ОСОБА_2 пов`язані з хворобою доньки. 
Обґрунтовано до додаткових витрат суд першої інстанції відніс витрати позивачки 07 листопада 2017 року на придбання для дитини спеціального взуття на суму 250 грн. Необхідність придбання такого взуття не заперечував відповідач. Його доводи про те, що ці витрати необхідно нести за рахунок аліментів не заслуговують на увагу, оскільки потреба у спеціальному взутті викликана саме хворобою доньки. 
Отже, загальна сума додаткових витрат складає 4214,37 грн (вартість медичних препаратів 3794,17 грн + вартість взуття 250 грн + вартість проїзних документів 170,20 грн). 
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він фактично ніс додаткові витрати на дитину, надсилаючи грошові перекази, не можуть бути прийняті до уваги в зв`язку з недоведеністю. Призначення платежу в платіжних документах не зазначено. Позивачка заперечувала отримання коштів як додаткових витрат на доньку. 
З урахуванням наведеного та рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, Ѕ частина додаткових витрат у сумі 2107,19 грн підлягає стягненню з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача і представника про розгляд справи апеляційний суд відхиляє з таких підстав.
Про розгляд справи ОСОБА_1  повідомлявся 17 січня 2020 року через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (т.2, а.с.191, т.3, а.с.8) відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки судові повістки, що надсилалися судом з липня по грудень 2019 року за відомим зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача та за повідомленою ним у серпні 2019 року адресою були повернуті до суду з відміткою поштового відділення «за відсутністю адресата», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» (т.2, а.с.99-102, 143-144, 137-138, 149-50, 177-188, 192-197). 
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог необхідно змінити та зменшити стягнуту суму додаткових витрат на дитину до 2107,19 грн, в решті позову про стягнення додаткових витрат - відмовити.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України сума судового збору, що компенсується за рахунок держави, підлягає зменшенню до 266,94 грн (за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог). 
В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року в частині задоволення позовних вимог змінити і зменшити стягнуту з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму додаткових витрат на дитину до 2107 грн 19 коп (дві тисячі сто сім грн 19 коп).
В решті позову про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.
Суму судового збору, який підлягає компенсації за рахунок держави, зменшити до 266 грн 94 коп (двісті шістдесят шість грн 94 коп). 
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 16 липня 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай 

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта