ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/67/20  Номер провадження 22-ц/814/1550/20	Головуючий у 1-й інстанції Харченко В.Ф.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,
За участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.
Представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування легкового автомобіля із чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні і розпорядженні майном
за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року, ухвалене у період часу з 14:51:14 до 15:22:58 год 30 березня 2020 року під головуванням судді Харченко В.Ф.
В С Т А Н О В И В:
В січні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила суд витребувати у відповідача належний позивачу автомобіль ЗАЗ FORZA, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього, усунувши перешкоди у здійсненні позивачем права користування і розпорядження своїм автомобілем.
Підстави позову вмотивовував тим, що автомобіль придбаний позивачем в серпні 2017 року за власні кошти позивача. Після припинення спільного проживання сторін, яке тривало з 2014 року по 2019 рік, відповідач автомобіль не повертає.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 30 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 відмовлено повністю.

З даним рішенням не погодилася позивач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення та ухвалити нове, яким заявлені нею позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.
Вказує на те, що невірно надав оцінку наданим у підтвердження позовних вимог доказам, не пересвідчився у тому, що ні позивач, ні відповідач не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, що відповідно до вимог 74 Сімейного кодексу України є обов`язковою умовою для визнання спільною власністю майна, придбаного за час спільного проживання.
Також зазначає, що відповідач з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю з позивачем та визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя не звертався.

ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить рішення суду залишити без змін.
Вказує на те, що спірний автомобіль придбаний не за власні кошти ОСОБА_2 , а за кошти його батька ОСОБА_4 в розмірі НОМЕР_2 , які він отримав від ПСП «Дружба» згідно договору від 21 липня 2017 року про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Позивач, в свою чергу, витребувала на придбання автомобіля всього 20000 гривень від загальної вартості 130000 гривень.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі протягом 2014 – 2019 років проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.
Під час проживання однією сім`єю 31.08.2017 року був придбаний легковий автомобіль ЗАЗ FORZA, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1497 куб.см. право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль придбаний і зареєстрований протягом третього року спільного проживання сторін як сім`ї, але без реєстрації шлюбу між сторонами. Презумпцію закону про виникнення права спільної сумісної власності сторін на спірний автомобіль не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на законі, виходячи з наступного.
Спірні правовідносини врегульовуються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.
Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК).
Відповідно до ч..1 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

З матеріалів справи вбачається, що сторони визнали та не заперечували той факт, що у період з 2014 року по 2019 рік вони проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу.

Доказів того, що позивач ОСОБА_2 придбала автомобіль за особисті кошти у період спільного проживання з відповідачем ОСОБА_3 позивач не надала, та відповідного позову про визнання автомобіля особистою приватною власністю не подавала.

Надаючи оцінку обставинам справи та доказам, які надані у підтвердження позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що на спірний автомобіль поширюється режим спільного сумісного майна подружжя, а тому він не може бути витребуваний у співвласника.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.  Кожна  сторона зобов`язана довести ті обставини, на  які  вона  посилається   як  на  підставу  своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги не спростували висновки місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог та не знайшли свого підтвердження в ході перегляду рішення судом апеляційної інстанції, з підстав, викладених вище.
Заперечення апелянта щодо відсутності встановленого факту проживання однією сім`єю сторін з 2014 року по 2019 року суперечать доводам позивача, викладеним особисто у позовній заяві. 
Так само, за наявності стверджуваного сторонами факту спільного проживання у період з 2014 року по 2019 рік, не є підставою для скасування рішення і доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд не пересвідчився в тому, що ні позивач, ні відповідач не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, оскільки доказів про перебування когось зі сторін у іншому шлюбі не надано.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування Семенівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року.
Підстави для зміни розподілу рішення суду в частині судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, судові витрати, пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
        Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_2 -  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Семенівського районного суду Полтавської області від 30 червня 2020 року,– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 09 липня 2020 року.

Головуючий суддя :                                        П.С. Абрамов

Судді:                                                         С.М. Бондаревська         

                                                               Л.І. Пилипчук