Ухвала        
25 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 369/6630/18
провадження № 61-9198ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А.,                Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди,  
 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Європейська сервісна служба», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.
Позов мотивовано тим, що 24 грудня 2017 року на припаркований ним автомобіль «Chevrolet Lacetti», біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_1 впали брили льоду, внаслідок чого автомобілю було заподіяно механічні пошкодження. Вказував, що відповідач надає послуги з утримання будинків і споруд прибудинкової території у житловому будинку                АДРЕСА_1 , тому 24 грудня 2017 року він повідомив ТОВ «Європейська сервісна служба» про пошкодження автомобіля. Того ж дня близько 14.00 год. ним було викликано співробітників Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, які зафіксували факт пошкодження автомобіля.
Згідно Висновку № 882/27-18 від 03 січня 2018 року вартість матеріального збитку заподіяного автомобілю «Chevrolet Lacetti», на дату пошкодження становив 5 813,02 грн, вартість проведення незалежної оцінки - 1 650 грн, про що 08 лютого 2018 року повідомлено відповідача.
Вважав, що внаслідок умисної бездіяльності ТОВ «Європейська сервісна служба», яка полягає в невиконанні своїх обов`язків та невиконання приписів з очищення даху будівлі від снігу та льоду та покрівель його автомобілю спричинені пошкодження, збитки щодо ремонту автомобіля та вартість проведення автотоварознавчого дослідження.
Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з ТОВ «Європейська сервісна служба» на його користь 7 463 грн 02 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області                         від 07 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Європейська сервісна служба» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5 813,02 грн та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля в сумі 1 650 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2020 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 лютого                2020 року залишено без змін.
У касаційній скарзі, поданій у червні 2020 року до Верховного Суду,                  ТОВ «Європейська сервісна служба» просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:                       1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;                 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;                  4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Згідно частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом                      на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
 
Ціна позову у даній справі становить 7 463 грн, що станом на 01 січня                 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*100=210 200). 
 
Отже, зазначена справа є малозначною та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Заявник у касаційній скарзі вказує, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Проте, посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями і, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики.
 
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                  суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню. 
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France»                   (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року;                   «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на                            судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Верховний Суд наголошує на тому, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області                      від 07 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду                           від 11 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Европейська сервісна служба», третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                           С. П. Штелик 
 
                                                                                                              А. А. Калараш     
 
                                                                                                              В. М. Сімоненко