УХВАЛА
 
16 вересня 2020 року
м. Київ
 
справа № 344/1098/18
провадження № 51-2310 ск 19
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 3 червня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її положень, зокрема пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 5, не було додержано.
Згідно з цими положеннями у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимоги із відображенням того, у чому полягає незаконність судових рішень, копії яких необхідно додати до скарги. Заявлена скаржником вимога має узгоджуватися з правилами ст. 436 цього Кодексу.
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. 
Отже, скаржник має конкретно зазначити у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження,а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчих інстанцій. Не уповноважений Суд й оцінювати доказів з точки зору їх достовірності.
За змістом поданої скарги, у ній  ОСОБА_4 заперечує обґрунтованість його засудження. Однак при цьому всупереч законодавчим приписам не зазначає обґрунтування допущення судами нижчих інстанцій таких порушень норм матеріального та процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку й ухвали на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ст. 438 КПК.
Крім того, не погоджуючись із оцінкою доказів скаржник указує на неповноту експертного висновку, що в силу статей 433, 438 зазначеного Кодексу не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури. 
Разом із цим заявлена засудженим вимога про скасування вироку й ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції суперечить положенням ст.436 КПК.
Також до скарги ОСОБА_4 не додано копій оскаржених вироку й ухвали, що перешкоджає реалізації положень статей 428, 430 вказаного Кодексу.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2020 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 3 червня 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                  ОСОБА_3