ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/852/20  Номер провадження 22-ц/814/2043/20	Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року, ухваленого суддею Поповим М.С. -

В С Т А Н О В И В:
В червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь половину понесених додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 в розмірі 20 452 гривні 50 копійок.
Підстави позову вмотивовувала тим, що рішенням суду з відповідача стягнуті на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти а розмір ј частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
На даний час донька ОСОБА_3 є студентом першого курсу Київського національного університету культури і мистецтва, про що свідчить довідка №2235 від 17.09.2019 року, що додавалася позивачем. Вартість проживання послуг в гуртожитку становить 5 000 грн..
Навчання на факультеті вимагає додаткових витрат щодо зовнішнього, зокрема це форма для занять, витрати на суму 8 583 грн..
Також ОСОБА_3 був придбаний в кредит телефон вартістю 22 827 грн.
Позивач зазначає в своєму позові, що донька ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям знаходиться на обліку у офтальмолога. Додаткові витрати, що викликані особливими обставинами становлять 2 475 грн.
Крім того, на давний час ОСОБА_3 проходить курс вакуумного лікування . Вартість такої процедури становить 2 020 грн.
На день подання позовної заяви фактично зазначені додаткові витрати на дитину складають 40 905 грн.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 2019 року по червень 2020 року у розмірі 19442 ( дев`ятнадцять тисяч чотириста сорок дві) гривні 50 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 799 гривень 26 копійок.

З даним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.
Вказує на те, що суд першої інстанції невірно надав оцінку чекам, які надала в суд його колишня дружина на суму 8583 грн., додаткові витрати на навчання щодо зовнішнього вигляду дитини є помилковими, оскільки вважає дані витрати таким, що носять побутовий характер. 
Крім того, вважає, що судом першої інстанції невірно надано оцінку факту покупки телефону та, що телефоном, який придбано в кредит користується саме донька ОСОБА_4 .
Вважає, що суд при ухваленні рішення не дослідив чи має відповідач можливість сплачувати додаткові витрати на утримання дитини. Вказує на те, що на даний час він офіційно не працевлаштований. Однак свої зобов`язання по сплаті аліментів виконує сумлінно, заборгованості не має, на його утриманні перебувають його батьки, особи похилого віку.
Крім того, вказує, що позивачка не надала жодних доказів стосовно проживання в гуртожитку ОСОБА_3 .
Звертає увагу на те, що на кожні свята пересилає кошти дитині та відправляє подарунки.
ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві позивач зазначає, що докази на підтвердження нею додаткових витрат та дитину нею були надані. Апелянтом аліменти сплачувалися не своєчасно, що підтверджується довідками – розрахунками виконавчої служби у Карлівському районі.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено , що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до рішення Машівського районного суду Полтавської області від 29.10. 2018 року  з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
З вересня 2019 року ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми навчання бюджетного фінансування факультету сценічного мистецтва Київського національного університету культури і мистецтв.

Суд також встановив , що за станом здоровя ОСОБА_5 потребувала додаткових витрат на лікування.
Також суд встановив що ОСОБА_3 потребувала додаткових витрати на навчання у вигляді придбання в кредит телефону.
Частково задовольняючи, суд першої інстанції взяв до уваги надані позивачем докази щодо додаткових витрат на утримання доньки, пов`язані зі станом здоров`я ОСОБА_3 , Довідку з лікарні, рецепт на окуляри, консультативний висновок експерта.
Суд першої інстанції звертає увагу, що позивачем на підтвердження понесених додаткових витрат на утримання дочки надано, а саме це копії квитанцій та чеків, кредитний договір, видаткова накладна. 

Всього судом встановлено розмір понесених додаткових витрат на утримання дитини в сумі 38885 грн. , Ѕ частина яких становить 19442 грн.

Апеляційний суд, не погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. 

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.. 

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. 

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що внаслідок навчання дитини виникла необхідність оплачувати вартість її проживання у гуртожитку в розмірі 5000 грн. , витрати на придбання одягу на суму 8583 грн та придбання телефону в кредит на суму 22827 грн. 

Також до додаткових витрат на тримання дитини позивачка віднесла витрати витрачені на лікування дитини на суми 2475 грн. та 2020 грн.

У відповідності до довідки від 17.09.2019 року № 2235 виданої Київським національним університетом культури і мистецтва ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання бюджетного фінансування.( а. с. 8)
27 серпня 2019 року нею було сплачено 5000 грн. за послуги проживання в гуртожитку за період з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2020 року. по АДРЕСА_1 . ( а. с.9)

У відповідності до медичної документації ОСОБА_3 потребувала медичного лікування в зв`язку з чим , для поліпшення зору були придбані окуляри загальною вартістю 2475 грн.  

Даючи оцінку понесеним позивачкою витрат на проживання у гуртожитку та придбання окулярів апеляційний суд вважає , що ці витрати не пов`язані з особливими обставинами пов`язаними з розвитком дитини чи її лікуванням.

Придбання окулярів для дитини є одним із видів медичного лікування , однак це лікування не пов`язано саме з особливими обставинами.

Решта витрат про які зазначає позивач , зокрема на придбання одягу на суму 8583 грн. витрати на придбання телефону в кредит також не можуть бути визнані додатковими витратами на утримання дитину. В матеріалах справи відсутні будь які докази які б підтверджували , що ці витрати викликані саме особливими обставинами (розвитком здібностей дитини). Крім того з копій квитанцій, чеків не вказують на особу, якій придбано ці речі, а з кредитного договору слідує, що кредит оформлений на позивача у справі ОСОБА_1 
( а. с. 10-14) 

В зазначеній частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Місцевий суд безпідставно визнав зазначені витрати додатковими витратами на утримання дитини, які повинен відшкодувати відповідач у справі.

Згідно з вимогами ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.  Кожна  сторона зобов`язана довести ті обставини, на  які  вона  посилається   як  на  підставу  своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Жодна зі сторін, в ході судового розгляду справи клопотань про витребування будь-яких доказів не заявляли. За власною ініціативою апеляційний суд не вправі здійснювати витребування доказів.

В ході судового розгляду справи в місцевому суді , у відзиві на позовну заяву відповідач заперечив можливість сплачувати додаткові витрати на утримання дитини , безпідставністю позовних вимог , також вказував, що він в даний час не працює, у нього є нова сім`я, та що в нього на даний час вистачає кошти лише на утримання нової сім`ї, а сплачуваний ним розмір аліментів дає можливість покрити витрати про які зазначає позивачка у справі.

Позивачем у справі не доведено факт, що вказані нею в позові витрати є саме додатковими витратами на утримання дитини пов`язані саме з винятковими обставинами( навчанням та лікуванням дитини)

Доводи апеляційної скарги спростували висновки місцевого суду в частині задоволення позовних вимог та знайшли своє підтвердження в ході перегляду рішення судом апеляційної інстанції, з підстав, викладених вище.

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020 з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат також підлягає скасуванню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції необхідно віднести за рахунок держави.

У відповідності з п.3 ч.1 ст. 5 Закону України про судовий збір - Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;
Таким чином судові витрати , у вигляді сплаченого апелянтом судового збору в розмірі 1152 грн. 60 коп. , пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 20 липня 2020,– скасувати .
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити. 
Судові витрати за розгляд справи судом апеляційної інстанції, понесені ОСОБА_2 , компенсувати за рахунок держави( на користь ОСОБА_2 )у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя :                                        П.С. Абрамов

Судді:                                                         Т.О. Кривчун         

                                                               О.В. Чумак