ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 1570/999/2012
адміністративне провадження № К/9901/27671/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення   провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року (суддя Єфіменко К.С.)  та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року (судді: Стас Л.В. (головуючий), Турецька І.О.,        Косцова І.П.) у справі № 1570/999/2012.

Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
1. Державна судноплавна компанія «Чорноморське морське пароплавство» (далі - позивач, ДСК «Чорноморське морське пароплавство») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання    протиправним та скасування    податкового повідомлення-рішення від 22.05.2009 № 0004262310/0.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.05.2009 № 0004262310/0 було прийнято контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки відповідач зробив висновки про порушення позивачем чинного податкового законодавства не обґрунтовані посиланням на відповідні обставини.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року,  залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 22.05.2009 № 0004262310/0.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів на спростування відповідності вимогам чинного законодавства наданих позивачем первинних документів бухгалтерського та податкового обліку на підтвердження факту наявності в розпорядженні позивача основних засобів у 2006-2008 роках, які використовувались ним у власній господарській діяльності.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ДСК «Чорноморське морське пароплавство» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на підставі наказу керівника ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 16.03.2009 № 386 та направлення на проведення перевірки від 16.03.2009                   № 000441/412 посадовими особами контролюючого органу в період з 20.03.2009 по 28.04.2009 була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань вірності обліку основних засобів та нарахування амортизаційних відрахувань з метою оподаткування у податкову обліку підприємства за період з 01.01.2006 по 31.12.2008 року. За результатами проведення вказаної перевірки був складений акт № 6598/23-1/01125614 від 05.05.2009, на підставі якого було встановлено завищення валових витрат позивача, в результаті чого занижений податок на прибуток підприємств на суму 741 897,00 грн, у зв`язку із порушенням позивачем положень     п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, п.п. 8.1.2 п. 8.1, п. 8.2.1, п. 8.2, п. 8.3.1 п. 8.3 ст. 8 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».
За результатами проведеної перевірки відповідачем 22.05.2009 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0004262310/0 про нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 741 897,00 грн, штрафних санкцій на суму 370 949,00 грн.
З вказаного акта перевірки від 05.05.2009 № 6598/23-1/01125614 судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач перевіряв ДСК «Чорноморське морське пароплавство» за період з 01.01.2006 по 31.12.2008 рік (тобто за повних три роки - 1096 днів). Базовий (звітний) період для ДСК «Чорноморське морське пароплавство» дорівнює календарному кварталу, що відповідає вимогам п.п. 4.1.4 п. 4.1    Закону України від 21.12.2000 № 2181-III «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». У зв`язку з цим податкова декларація за 1-й квартал 2006 року мала бути подана позивачем не пізніше 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) періоду. Граничний строк подання позивачем податкової декларації за 1-й квартал 2006 року - 10 травня 2006 року. Податкова декларація за 1 квартал 2006 року була надана позивачем до контролюючого органу у строк до 04.05.2006.
При проведенні судово-економічної експертизи наявними в справі документами (актами виконаних робіт, накладними, актами приймання-передачі, біржовими угодами, а також бухгалтерськими довідками, наказом та відомістю дооцінки, зведеними регістрами обліку: «Відомість нарахування зносу (податковий облік)» в розрізі груп (2, 3, 4) та окремих об`єктів групи 1 підтвердився факт наявності у ДСК «Чорноморське морське пароплавство» основних засобів виробництва, а саме: підтвердився факт здійснення позивачем придбання, використання та облік основних засобів за період з 01.01.2006 та протягом усього перевіряємого періоду, факт наявності у позивача станом на 01.01.2006 основних засобів виробництва, придбаних та використовуваних позивачем ще до 1997 року (введення в дію змін щодо оподаткування, амортизація по яким визначалась по іншим правилам). При цьому факту наявності у ДСК «Чорноморське морське пароплавство» основних виробничих засобів відповідач не спростовує. З відомостей нарахування амортизації встановлено, що позивач, як суб`єкт господарювання використовував у своїй діяльності як нові основні засоби, придбані у період з 01.01.2006, так і такі, що придбалися раніше та використовувались протягом тривалого часу (будівлі, споруди та інші) та здійснював нарахування амортизації, що відображалось у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємств. Нарахування амортизаційних відрахувань при наявності у підприємства основних засобів виробництва, які використовуються підприємством в його діяльності, повністю відповідає вимогам законодавства.
Для визначення вірності висновків контролюючого органу ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2012 року була призначена судово-економічна експертиза по справі. У висновку судового експерта від 18.12.2012          № 8080 зазначено про те, що контролюючим органом протиправно не прийнято до уваги первинні документи позивача, які підтверджують придбання та перебування у власності чи користуванні основних засобів у 2006-2008 роках, що обумовлювало право платника податків нараховувати амортизаційні відрахування на їхню вартість.
Позивачем в підтвердження наявності основних засобів у 2006-2008 роках надані додаткові документи первинного бухгалтерського та податкового обліків (акти приймання виконаних підрядних робіт, видаткові накладні, дані електронного синтетичного бухгалтерського обліку підприємства за період з 01.01.2006 по 31.12.2008). Також позивачем були надані докази використання вказаних основних засобів у власній господарській діяльності у вказаних податкових періодах, а саме: статут позивача від 24.11.2005 (п. 2.2 статуту визначені основні види господарської діяльності ДСК «Чорноморське морське пароплавство»), Положення про відокремлений підрозділ ДСК «Чорноморське морське пароплавство» Санаторій «МІЖРЕЙСОВА БАЗА МОРЯКІВ» від 06.01.2005 (п. 2.1 санаторій є санаторно-курортним закладом, який має право надавати послуги з організації комплексного санаторно-курортного обслуговування та інше, сертифікат відповідності від 31.12.2006 Серія ВБ №594889, ліцензія Міністерства охорони здоров`я України Серія АБ №121272 про право надання медичної практики ДСК «Чорноморське морське пароплавство» в період з 29.12.2004 по 29.12.2009), ліцензію Міністерства транспорту та зв`язку України Серія АВ №149305 на право надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом в період з 05.07.2006 по 04.07.2011, ліцензію Міністерства фінансів України Серія АБ №108543 на право збирання, первинної обробки відходів і брухту дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння в період з 13.04.2005 по 13.04.2010.                        
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги контролюючий орган цитує норми матеріального та процесуального права, перелічує порушення, які на його думку допущено позивачем та вказує на неврахування судами першої та апеляційної інстанцій окремих положень Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (у редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а також того, що позивачем не було спростовано відповідними первинними документами встановлені відповідачем порушення, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішень.
8. Позивачем відзиву (заперечень) на касаційну скаргу надано не було.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Закон України від 28.12.1994 № 334/94-ВР «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин):
10.1. Підпункт 5.3.9 пункту 5.3.
Виплату винагород або інших видів заохочень пов`язаним з таким платником податку фізичним чи  юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів,  що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу валових витрат підлягають фактичні суми  виплат (заохочень), але не більші ніж суми, розраховані за звичайними цінами.
Не підлягають віднесенню до складу валових витрат суми збитків платника податку, понесених у зв`язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов`язаним з таким платником податку особам.
У разі коли сума виплат (заохочень) або її частина пов`язаним фізичним особам не визнаються валовими витратами, така сума (або її частина) є базою для нарахування внесків на соціальні заходи, передбачені пунктом 5.7 цієї статті.
Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними  розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.
У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право  письмово  заявити про це податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням розрахунку податкових зобов`язань звітного періоду. Якщо платник податку не подасть у такий строк письмову заяву та не поновить  зазначених документів до закінчення податкового періоду, що настає за звітним, непідтверджені відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму недосплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України, збільшеної в 1,2 раза.
Якщо платник податку поновить зазначені документи у наступних періодах,  підтверджені  витрати  (з  урахуванням сплаченої пені) включаються до валових витрат податкового періоду, на який припадає таке поновлення.
10.2. Підпункт 8.1.2 пункту 8.1.
Амортизації підлягають витрати на: придбання основних фондів та нематеріальних активів для власного виробничого використання, включаючи витрати на придбання племінної худоби та придбання, закладення і вирощування багаторічних насаджень до початку плодоношення; самостійне виготовлення основних фондів для власних виробничих потреб, включаючи витрати на виплату заробітної плати працівникам, які були зайняті на виготовленні таких основних фондів; проведення всіх видів ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних фондів; капітальні поліпшення землі, не пов`язані з будівництвом, а саме: іригація, осушення, збагачення та інші подібні капітальні поліпшення землі.
10.3. Підпункт 8.2.1 пункту 8.2.
Під терміном «основні фонди» слід розуміти матеріальні цінності,  що  призначаються  платником податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом періоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію таких матеріальних цінностей, та вартість яких перевищує 1000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом.
Витрати на придбання будь-яких матеріальних цінностей, вартість яких не перевищує 1000 гривень, що призначені для використання у господарській діяльності платника податку, включаються до складу валових витрат платника податку в загальному порядку та враховуються для цілей застосування пункту 5.9 статті 5 цього Закону.
10.4. Підпункт 8.3.1 пункту 8.3.
Сума амортизаційних відрахувань звітного періоду визначається як сума амортизаційних відрахувань, нарахованих для кожного із календарних кварталів, що входять до такого звітного періоду (далі - розрахункові квартали).
Сума амортизаційних відрахувань кварталу, щодо якого проводяться розрахунки (розрахунковий квартал), визначаються шляхом застосування норм амортизації, визначених пунктом 8.6 цієї статті, до балансової вартості груп основних фондів на початок такого розрахункового кварталу.
Суми амортизаційних відрахувань вилученню до бюджету не підлягають, а також не можуть бути базою для нарахування будь-яких податків, зборів (обов`язкових платежів).
11. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене    наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88:
11.1. Пункт 2.1.
Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
11.2. Пункт 2.4.
Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від  імені  яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
При застосуванні засобів обчислювальної та іншої оргтехніки реквізити можуть бути зафіксовані у вигляді коду.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
11.3. Пункт 2.5.
Документ може бути підписаний особисто, із застосуванням факсиміле, штампу,  символу  або  іншим  механічним чи електронним способом посвідчення. Підписи осіб, відповідальних за складання первинних документів на обчислювальних машинах та інших засобах організаційної техніки, виконуються у вигляді паролю або іншим способом авторизації, що дає змогу однозначно ідентифікувати особу, яка здійснила господарську операцію.
Документ на машинозчитуваному носії повинен мати код особи, відповідальної за правильність складання документа. Належність коду конкретній особі реєструється організацією-створювачем документа на машинозчитуваному носії, а також створюються технічні, програмні  засоби та організаційні умови, що виключають можливість користування чужими кодами.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
12. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша    статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
13. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у запереченні на адміністративний позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанції вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
14. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.05.2009 № 0004262310/0 діяв всупереч та не у відповідності до вимог податкового законодавства.
15. У справі, що розглядається, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що згідно висновку судового експерта від 18.12.2012 № 8080 (судово-економічна експертиза у справі була призначена ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2012 року) контролюючим органом протиправно не прийнято до уваги первинні документи позивача, які підтверджують придбання та перебування у власності чи користуванні основних засобів у 2006-2008 роках, що обумовлювало право платника податків нараховувати амортизаційні відрахування на їхню вартість. Крім того, позивачем в підтвердження наявності у ДСК «Чорноморське морське пароплавство» основних засобів у 2006-2008 роках були надані додаткові документи первинного бухгалтерського та податкового обліків (акти приймання виконаних підрядних робіт, видаткові накладні, дані електронного синтетичного бухгалтерського обліку підприємства за період з 01.01.2006 по 31.12.2008), а також докази використання вказаних основних засобів у власній господарській діяльності у вказаних податкових періодах.
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, враховуючи встановлені обставини справи підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, дійшли обґрунтованого висновку, що позивачем було доведено факт наявності в його розпорядженні основних засобів у 2006-2008 роках, які використовувались ним у власній господарській діяльності, що надавало право на нарахування на їх вартість амортизаційних відрахувань та що не було спростовано відповідачем.                        
16. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених контролюючим органом у запереченні на адміністративний позов та в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені відповідачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
17. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року слід залишити без задоволення.
18. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
19. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі міста Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області  залишити без задоволення.
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 березня 2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року у справі № 1570/999/2012 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	І.Я.Олендер І.А. Гончарова   Р.Ф. Ханова