П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
24 червня 2020 року                                                              місто Київ
                                                                                                         справа № 759/119/18
                                                                                                   провадження №22-ц/824/6233/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,
 
сторони: 
 
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 30 січня 2020 року, постановлену у складі судді П`ятничук І.В., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей  Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей  Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30 січня 2020 року частково задоволено клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей.
Призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
На вирішення експертів поставлені питання:
- Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості матері  ОСОБА_2 та батька  ОСОБА_1 , особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей малолітніх ОСОБА_3 2009 р.н., ОСОБА_4 2012 р.н.;
-Чи здатен кожен з батьків за своїми індивідуально - психологічними особливостями створити оптимальні умови для розвитку та виховання дітей;
- Чи відповідає рекомендоване органом опіки та піклування місце проживання дітей з матір`ю бажанню дітей, їх психічному, фізичному та етичному розвитку;
- Яке морально-психологічне ставлення дітей до матері, батька та визначення їх місця проживання з матір`ю/батьком;
- Яке морально-психологічне ставлення дітей до можливої спільної опіки на ними обох батьків (почергове проживання з кожним з батьків);
- Чи має залежність оцінка сімейної ситуації дітьми від впливу з боку батьків та інших дорослих.
Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою призначити судову психологічну експертизу у справі. 
Поставити на вирішення експертів питання: 
-Хто (з батьків, родичів, друзів, персоналу школи) мав вплив на кожну дитину, особливо на формування її світогляду та ставлення до оточення на протязі останніх двох років? Які фіксовані ідеї (стереотипи), що виражаються непритаманними для дитини її віку висловами та судженнями, і ким, сформовані в дитини за останній рік?      
- З боку кого із дорослих вчинявся до дитини фізичний вплив (незаконне позбавлення волі, заподіяння тілесних ушкоджень, залишення в небезпеці), психологічне насильство (образи, погрози до неї або до третіх осіб, залякування, обмеження волевиявлення, дії або бездіяльність, які викликали у дітей побоювання за свою безпеку чи безпеку інших, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю дитини)?
-Чи висловлював, та за яких обставин, Борислав наміри вчинити самогубство? Як він це пояснює? Чи існує небезпека здійснення ним цих висловлених намірів? Які глибинні причини таких висловів?
-Чи є у дітей страх до батька? Якщо так, то завдяки чому (або кому), яким подіям (за участю дитини або переказаним їй) він сформований? Як, у разі наявності страху, пояснює його дитина і які його дійсні глибинні причини? Якщо ні, то яке дійсне ставлення дітей до батька?
-Хто з батьків за своїми індивідуальними психологічними особливостями спроможний забезпечити оптимальні умови для розвитку та виховання кожного з дітей, дбайливо ставитись як до матеріальних так і до психоемоційних потреб кожної дитини, та повагу до їх прав та інтересів людини?
 В апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм процесуального та матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обидві сторони у справі впродовж тривалого періоду часу постійно зазначають про те, що їх малолітні діти, а особливо син, постраждали від психологічного насилля щодо них, цей факт є визнаний сторонами і відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Суд, якщо він  не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, повинен виходити з того, що насильство до дітей таки дійсно вчиняється. Залишається лиши питання ким, коли і у який спосіб, і для визначення цього має бути обов`язково призначена судова психологічна експертиза.
Він вважає, що джерелом психологічного насильства до дітей є їх мати, а також інші родичі з її сторони. Відповідач постійно усувається від обстеження дітей, або створює перепони для цього, як особисто так і за допомогою інших осіб.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не правильно зазначив предмет доказування, на з`ясування якого було призначено експертизу, а також необґрунтовано здійснив повну заміну запропонованих позивачем питань поставлених на вирішення експертів.
Посилання ж суду на науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначень судових експертиз та експертних досліджень не є належною підставою для повної заміни досліджуваних питань та предмету доказування, адже кожна сторона повинна довести обставини, що мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
 У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити  без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
В судовому засіданні  позивач ОСОБА_1   доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції скасувати.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надали суду клопотання про розгляд справи без їх участі. ОСОБА_2 в своєму клопотанні просила залишити без задоволення  апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
У зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши  доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно виходив із наявності правових підстав для призначення судової експертизи та обґрунтовано врахував, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері психології, а тому для встановлення відповідних обставин та вирішення спірних правовідносин призначив судову психологічну експертизу.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити необхідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Згідно ч. 1 ст. 104 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Матеріали справи свідчать про те, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам статей 103, 104 ЦПК України.
Відповідно до ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.
При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Оскільки сімейні відносини, можна віднести до таких, в яких з найбільшою очевидністю проявляється потреба у використанні спеціальних психологічних знань та є такими, що ґрунтуються на великій кількості соціально-оцінних норм, де необхідними компонентами змісту виступають психологічні елементи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо призначення судової психологічної експертизи. Зважаючи на викладене, її призначення та проведення сприятиме якнайкращому забезпеченню та урахуванню інтересів малолітніх дітей.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції, визначаючи коло питань, які поставив на вирішення експерту, безпідставно послався на науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначень судових експертиз та експертних досліджень, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування постановленої ухвали,  оскільки такі доводи не спростовують правильність висновків суду щодо необхідності проведення у даній справі судової психологічної експертизи, а також визначеного судом кола питань, відповіді на які мають суттєве значення при вирішенні спору між батьками  щодо визначення місця проживання дітей.
Головним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.
Отже питання поставлені судом на вирішення експертів будуть сприяти головній меті проведення психологічної експертизи. 
Особи, які беруть участь у справі мають право пропонувати суду питання, щодо яких слід провести експертизу. Остаточно кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази (в тому числі наявні в справі) не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив питання, які просив поставити на вирішення експертів позивач, оскільки відповіді на такі питання віднесено до компетенції суду щодо правової оцінки дій сторін у відносинах з дітьми.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.  Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення заяви, апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують  і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала  постановлена з порушенням норм процесуального права.
Оскільки ухвала суду постановлена з дотримання норм діючого законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи, обґрунтовані, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374,  375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 30 січня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 30 червня 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                              О.І. Шкоріна              
             
Судді:                                                                                 Л.Д. Поливач
 
                                                                                            А.М. Стрижеус