ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 

м. Київ
справа № 806/2653/18
адміністративне провадження № К/9901/68236/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Берназюка Я.О., Єзерова А.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 (суддя Нагірняк М.Ф.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018 (колегія у складі суддів Капустинського М.М.. Охрімчук І.Г., Моніча Б.С.)
у справі № 806/2653/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
за участю третьої особи – ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, 

І. РУХ СПРАВИ

1.           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оформленого протоколом № 34 від 30.03.2018, та зобов`язання призначити і виплатити таку одноразову грошову допомогу в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.
2.          Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
3.          17.12.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.07.2018 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2018.
4.          У касаційній скарзі скаржник із посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
5.          Ухвалою Верховного Суду від 21.12.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
7.          Позивач під час строкової військової служби в Республіці Афганістан у 1988 році отримав поранення (контузію).
8.          Рішенням Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, яке оформлено протоколом № 681 від 26.05.2015, визнано, що отримані позивачем поранення (контузія) та захворювання, пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
9.          Рішенням Житомирської МСЕК від 03.04.2015 позивачу з 01.04.2015 встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, що стало підставою для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 182700,00 грн.
10.          Рішенням Житомирської МСЕК-2 від 03.01.2018 за результатами повторного огляду, позивачу з 03.01.2018 встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби.
11.          В зв`язку з встановленням вищої (другої) групи інвалідності, позивач звернувся до уповноваженого органу з заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.
12.          Рішенням Міністерства оборони України, оформленим протоколом № 34 від 30.03.2018, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення і виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.
13.          Не погодившись з відмовою, позивач звернувся з позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що встановлення з 03.01.2018 ОСОБА_1 другої групи інвалідності мало місце за межами дворічного терміну після встановлення третьої групи інвалідності. 
15.          Крім того, судами вказано, що на час встановлення позивачу другої групи інвалідності розмір одноразової грошової допомоги визначено в розмірі 90-кратного, а не 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, що складає 158 580,00 грн. (90х1762,00 грн.), що є значно меншим, ніж сума, що була раніше виплачена позивачу – 182 700,00 грн. в зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16.          Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням судів першої та апеляційної інстанції та вважає, що висновки судів не відповідають обставинам справи, оскільки згідно з пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Оскільки інвалідність позивачу встановлено в січні 2018 року, як особі, що звільнена з військової служби, то саме з цієї дати та у цьому статусі останній набув право на отримання такої допомоги.
17.          Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ (у редакції станом на 03.01.2018) та п. «б» ч. 1 ст. 162 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, що встановлений для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, а не 90-кратного такого мінімуму.
18.          Зазначено про необґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій щодо неможливості призначення та виплати спірної допомоги з огляду на те, що зміна групи інвалідності відбулася понад дворічний термін з моменту первинного встановлення групи інвалідності, позаяк зміна групи інвалідності є триваючою дією, яка розпочинається із встановлення первинної інвалідності. Тому такий процес зміни не може бути пов`язаний лише з кінцевою датою встановлення вищої групи інвалідності.
19.          У відзиві на касаційну скаргу, який надійшов 14.01.2019, Міністерство оборони України покликається на правомірність рішень судів першої та апеляційної інстанції з огляду на те, що первинне призначення та нарахування позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності в розмірі 182   700,00 грн. відбулося відповідно до вимог закону. Підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, в редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ", яка була чинна на день виникнення таких правовідносин, - відсутні.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20.          Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права при вирішенні даного спору, та дійшов таких висновків. 
21.          Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, як особі з інвалідністю ІІ групи.
22.          Другу групу інвалідності позивачу встановлено 03.01.2018.
23.          Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
24.          До моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII від 06.12.2016 (далі – Закон № 1774-VIII) право на одноразову грошову допомогу мали всі військовослужбовці, незалежно від виду проходження військової служби.
25.          Проте з 01 січня 2017 року, після набрання чинності Законом № 1774-VIII, для військовослужбовців строкової військової служби встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги. Обмежено проміжок часу, протягом якого у разі настання інвалідності виникає право військовослужбовців строкової військової служби на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом проходження військової служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.
26.          Таким чином, статтею 16 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка діяла на час настання ІІ групи інвалідності позивача, не передбачалось можливості отримання одноразової допомоги військовослужбовцю строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби.
27.          Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.11.2018 у справі № 750/5074/17, від 12.02.2019 у справі № 816/1458/18.
28.          Другу групу інвалідності встановлено ОСОБА_1 з 03.01.2018 в період, коли законодавством не було передбачено отримання одноразової допомоги військовослужбовцем строкової військової служби у разі настання інвалідності після спливу трьох місяців від дати звільнення зі служби. Відтак суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України.
29.          Слід зазначити, що аргументи скаржника щодо необхідності застосування правової позиції, висловленої Верховним Судом у справах № 295/3091/17, № 288/349/17 є необґрунтованими, з огляду на те, що правовідносини у цих справах виникли за інших фактичних обставин та за іншого правового регулювання, що виключає можливість застосування таких висновків у даному спорі. 
30.          Суд відхиляє доводи касаційної скарги в частині того, що зміна групи інвалідності є триваючою дією (процесом), а тому процес такої зміни не може бути пов`язаним лише з кінцевою датою встановлення вищої групи інвалідності. Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Відтак право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане саме з датою встановлення інвалідності та визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент.
31.          Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
32.          Відповідачем було доведено правомірність своїх дій, а тому, Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
33.          Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
34.          Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.
35.          Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 липня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року у справі №   806/2653/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              А.А. Єзеров