ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7309/20                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 серпня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Костюк Л.О. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Пишного Артема Володимировича про визнання дій приватними, стягнення коштів, -  
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до суду з позовом до Пишного Артема Володимировича , в якому просило:
- визнати дії приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича щодо неповернення Акціонерному товариству «Укртрансгаз» грошових коштів у розмірі 226 015 764,65 грн, які належать позивачу, протиправними;
- стягнути з приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» грошові кошти у розмірі 226 015 764,65 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. 
Не погоджуючись із даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, оскільки права позивача не підлягають захисту в порядку господарського судочинства. Позивач вважає, що даний адміністративний позов відноситься до юрисдикції адміністративного суду, оскільки спірні правовідносини належать до публічно-правових.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження. 
Колегія суддів, враховує, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами, з огляду на те, що особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова, не вбачає підстав для задоволення клопотання про проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами 1, 2 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження вказав, що зазначені спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
За визначенням п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом із тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постановах по справі №807/719/15 від 29 серпня 2018 року та по справі №815/6945/16 від 27 червня 2018 року.
За текстом позовної заяви випливає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що на думку позивача, приватним виконавцем були порушені його права щодо неповернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у розмірі 226 015 764,65 грн, що, як вірно зазначено судом першої інстанції, свідчить про приватно-правовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.
Щодо тверджень апелянта про те, що даний спір підлягає розгляду виключно в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору є оскарження дій суб`єкта владних повноважень - приватного виконавця Пишного А.В., то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Разом з тим, аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які ставить перед судом позивач, колегія суддів дійшла висновку, що фактично спірні правовідносини в цій справі стосуються реалізації права позивача на захист майнових прав.
Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на ухвали Господарського суду міста Києва від 23.03.2020 у справі № 910/4091/20 та від 26.03.2020 у справі №910/4286/20, у справі за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз» до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича про стягнення 226 015 764,65 грн. як безпідставно набутого майна, якими відмовлено у відкритті провадження із посиланням на те, що даний спір має публічно - правовий характер, з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2020 у справі № 910/4286/20 змінено в мотивувальній частині. Так, змінюючи мотивувальну частину ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, зокрема, що вказаний позов не може бути віднесений до адміністративної юрисдикції як такий, що підлягає розгляду адміністративними судами на підставі ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 287 КАС України.
Таким чином, судова вважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: