ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 1340/5856/18
провадження №№ К/9901/14022/19, К/9901/14086/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.
розглянув у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції справу
за позовом Мостиської міської ради Львівської області до Мостиської районної ради Львівської області, Мостиського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Мостиської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Гостинцівська сільська рада Мостиського району Львівської області, Чернівська сільська рада Мостиського району Львівської області, Управління Державної казначейської служби України у Мостиському районі Львівської області про визнання протиправними бездіяльності, дій, рішень, актів та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Мостиської міської ради Львівської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Брильовського Р. М., та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року, прийняту у складі колегії суддів: Довгої О. І. (головуючий), Сапіги В. П., Запотічного І. І.
та касаційною скаргою Мостиської міської ради Львівської області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року, прийняті в зазначеному складі суду.
І. Суть спору
1. 4 грудня 2018 року Мостиська міська рада Львівської області (надалі також позивач, Мостиська міська рада) звернулась до суду з позовом до Мостиської районної ради Львівської області (надалі - Мостиська районна рада), Мостиського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (надалі - Центр соціальних служб), Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі - ГУ ДФС), Мостиської районної державної адміністрації (надалі - Мостиська РДА), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Гостинцівська сільська рада Мостиського району Львівської області (надалі - Гостинцівська сільська рада), Чернівська сільська рада Мостиського району Львівської області (надалі - Чернівська сільська рада), Управління Державної казначейської служби України у Мостиському районі Львівської області (надалі - УДКСУ), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила:
1.1. визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС у вигляді нездійснення постійного контролю, в тому числі у непроведені документальної перевірки за зверненнями Мостиської міської ради, щодо правильності та своєчасності надходження до місцевого бюджету Мостиської міської ради податку на доходи фізичних осіб (надалі - ПДФО) від платників податків Мостиської районної ради та Центру соціальних служб та у незабезпеченні повернення з Мостиського районного бюджету у бюджет Мостиської міської ради помилково зарахованого ПДФО в сумі 108199,42 гривень, сплаченого станом на 11 вересня 2018 року Мостиською районною радою до бюджету с. Гостинцеве, та в сумі 46734,71 гривень, сплаченого станом на 14 вересня 2018 року Центром соціальних служб с. Черневе;
1.2. зобов`язати ГУ ДФС здійснювати постійний контроль за правильністю та своєчасністю надходження до місцевого бюджету Мостиської міської ради ПДФО від платників податків Мостиської районної ради та Центру соціальних служб шляхом проведення планових та позапланових документальних перевірок вказаних платків податків, самостійно визначаючи суму грошових зобов`язань, передбачених Податковим кодексом України (надалі - ПК України), зокрема, якщо дані перевірок щодо утримання податку у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати ПДФО до місцевого бюджету Мостиської міської ради та за наявності підстав притягуючи платників податків до фінансової відповідальності за статтею 127 ПК України;
1.3. визнати протиправними (незаконними) рішення сесії Мостиської районної ради від 22 березня 2018 року № 42 та дії Мостиської районної ради по сплаті протягом 2018 року, станом на 11 вересня 2018 року, до місцевого бюджету с. Гостинцеве Мостиського району ПДФО в сумі 108199,42 гривень і зобов`язати Мостиську районну раду утриматись від сплати ПДФО до бюджету с.  Гостинцеве;
1.4. визнати протиправною бездіяльність Мостиської районної ради по несплаті протягом 2018 року, станом на 11 вересня 2018 року, ПДФО в сумі 108199,42 гривень до місцевого бюджету Мостиської міської ради та зобов`язати Мостиську районну раду, починаючи з 12 вересня 2018 року, сплачувати ПДФО до місцевого бюджету Мостиської міської ради;
1.5. стягнути з Мостиської районної ради на користь місцевого бюджету Мостиської міської ради кошти на відшкодування шкоди, заподіяної її протиправними актами, діями та бездіяльністю по несплаті ПДФО до бюджету Мостиської міської ради, в сумі 108199,42 гривень; 
1.6. визнати протиправним (незаконним) розпорядження голови Мостиської РДА від 31 серпня 2017 року № 946 «Про затвердження Положення про Мостиський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» та дії Центру соціальних служб по сплаті протягом 2018 року, станом на 14 вересня 2018 року, до місцевого бюджету с.  Черневе Мостиського району ПДФО в сумі 46734,71 гривень і та зобов`язати Центр соціальних служб утриматись від сплати ПДФО до бюджету с. Черневе;
1.7. визнати протиправною бездіяльність Центру соціальних служб по несплаті протягом 2018 року, станом на 14 вересня 2018 року, ПДФО в сумі 46734,71 гривень до місцевого бюджету Мостиської міської ради та зобов`язати Центр соціальних служб, починаючи з 15 вересня 2018 року, сплачувати ПДФО до місцевого бюджету Мостиської міської ради;
1.8. стягнути з Центру соціальних служб на користь місцевого бюджету Мостиської міської ради кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними актами, діями та бездіяльністю по несплаті ПДФО до бюджету Мостиської міської ради в сумі 46734,71 гривень.
ІІ. Фактичні обставини справи
2. Суди встановили, що 16 березня 2018 року Мостиська міська рада звернулась із листом № 2.19-539 до голови Мостиської РДА Буняка С. О., начальника Городоцької ОДПІ Миськіва Р. Ф. та керівника Городоцької місцевої прокуратури Білинської Т. М., за змістом якого просила кожного з адресатів у межах своєї компетенції вжити передбачених законом заходів щодо усунення недоліків по сплаті ПДФО та провести роботу по зарахуванню ПДФО за другу половину вересня 2017 року по даний час до бюджету Мостиської міської ради.
3. 21 березня 2018 року Городоцька ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області скерувала лист для розгляду по суті до ГУ ДФС.
4. 29 березня 2018 року ГУ ДФС листом № 11863/10/13-01-13-01-15 «Про надання роз`яснення» надало відповідь на лист Мостиської міської ради від 16 березня 2018 року № 2.19-539. Згідно з цим листом ГУ ДФС надало позивачу роз`яснення, що ПДФО підлягає сплаті до відповідного місцевого бюджету за місцезнаходженням (розташуванням) власних або орендованих приміщень (будівель) в різних адміністративно-територіальних одиниць, в яких працюють наймані працівники такого суб`єкта господарювання, незважаючи на відсутність у такого суб`єкта господарювання відокремлених підрозділів.
5. 2 квітня 2018 року Мостиська міська рада звернулась із листом № 2.18-654 до керівника Городоцької місцевої прокуратури Білинської Т. М. та начальника ГУ ДФС Кондро І. В., в якому просила, серед іншого, забезпечити сплату Мостиською районною радою ПДФО до бюджету Мостиської міської ради (тобто за фактичним місцезнаходженням (розташуванням) власного приміщення, в якому працюють наймані працівники: (м. Мостиська, вул. Грушевського, 22).
6. 17 квітня 2018 року Городоцька місцева прокуратура скерувала начальнику ГУ ДФС для розгляду по суті лист Мостиської міської ради від 2 квітня 2018 року № 2.18-654.
7. 2 травня 2018 року ГУ ДФС листом № 15941/10/13-01-13-01-16 «Про надання роз`яснення» надало відповідь на лист Мостиської міської ради від 2 квітня 2018 року № 2.18-654. За змістом цього листа ГУ ДФС повідомило позивача, що ПДФО підлягає сплаті до відповідного місцевого бюджету за місцезнаходженням (розташуванням) власних або орендованих приміщень (будівель) в різних адміністративно-територіальних одиниць, в яких працюють наймані працівники такого суб`єкта господарювання, незважаючи на відсутність у такого суб`єкта господарювання відокремлених підрозділів.
8. Вказаний лист надіслано Мостиській міській раді 4 травня 2018 року.
9. Відповідно до роздруківки відстеження руху поштового відправлення із сайту установи поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за ідентифікатором № 7900053832799 Мостиська міська рада 5 травня 2018 року отримала лист ГУ ДФС від 2 травня 2018 року № 15941/10/13-01-13-01-16 «Про надання роз`яснення».
10. При цьому 31 серпня 2017 року голова Мостиської РДА видав розпорядження №  946 «Про затвердження Положення про Мостиський районний Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді».
11. Зазначене розпорядження розміщено на офіційному веб-сайті Мостиської РДА. 
12. Також суди встановили, що рішенням сесії Мостиської районної ради № 42 від 22 березня 2018 року вирішено змінити юридичну адресу Мостиської районної ради на адресу: вул. Центральна, 4, с. Гостинцеве, Мостиського району, Львівської області, 81332.
13. 2 квітня 2018 року Мостиська міська рада звернулась із листом № 2.19-654 до керівника Городоцької місцевої прокуратури Білинської Т. М., начальника ГУ ДФС, голови Мостиської районної ради. У вказаному листі Мостиська міська рада зазначила, що: 
«… Мостиською районною радою умисно прийнято незаконне рішення про перенесення юридичної адреси районної ради з вул. Грушевського, 22 у м. Мостиська на вул. Цетральна, 4 в с. Гостинцеве та внесено відповідні зміни у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Дане рішення цілеспрямовано прийнято лише з однією метою - сплати податку на доходи фізичних осіб не до бюджету Мостиської міської ради, а до бюджету Мостиського району. В той же час працівники районної ради фактично і надалі знаходяться у власному приміщенні районної ради по вул. Грушевського, 22 у м. Мостиська».
14. Також у вказаному листі позивач просив кожного з адресатів в межах своєї компетенції вжити передбачених законом заходів для скасування незаконного рішення Мостиської районної ради про зміну юридичної адреси та забезпечити сплату Мостиською районною радою ПДФО до бюджету Мостиської міської ради (тобто за фактичним місцезнаходженням (розташуванням) власного приміщення, в якому працюють наймані працівники: (м. Мостиська, вул. Грушевського, 22).
15. Рішення сесії Мостиської районної ради № 42 від 22 березня 2018 року було розміщено на офіційному веб-сайті Мостиської районної ради Львівської області.
16. Також 2 квітня 2018 року позивач скерував на адресу керівника Городоцької місцевої прокуратури, начальника ГУ ДФС, голови Мостиської РДА лист № 2.19-654, за змістом якого: «… Мостиською районною радою умисно прийнято незаконне рішення про перенесення юридичної адреси районної ради з вул. Грушевського, 22 у м. Мостиська на вул. Цетральна, 4 в с. Гостинцеве та внесено відповідні зміни у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
17. При цьому Мостиська міська рада подала до суду першої інстанції заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій зазначила, що позивач скористався порядком досудового врегулювання спору. Позивач зазначив, що листом від 10 липня 2018 року № 2.18-1296 оскаржив бездіяльність ГУ ДФС (та інших центральних органів влади), в якому просив зобов`язати ГУ ДФС провести перевірку щодо правильності та своєчасності сплати ПДФО Мостиською районною радою та Мостиським РЦСССДМ і скласти відповідні документи реагування, застосувати фінансові та штрафні санкції, забезпечити сплату ПДФО до бюджету, в тому числі і шляхом подання відповідного позову до суду. Проте, ГУ ДФС не прийняло рішення по суті даної скарги, тобто щодо проведення чи не проведення перевірки, а ДФС України надала лише формальну відписку «Про розгляд листа» від 22 серпня 2018 року №  5/99-99-В-01-01-16, яка також не є рішенням за результатами скарги позивача. На переконання позивача, перебіг шестимісячного строку звернення до суду почався з дня звернення до ДФС України та ГУ ДФС з листом від 10 липня 2018 року № 2.18-1296. Також зазначив, що 11 грудня 2018 року позивач подав повторну скаргу та клопотання про проведення перевірки № 2.19-2348 голові ДФС України та начальнику ГУ ДФС, однак знову отримав лише формальні відписки. Позивач стверджував, що лише 2 жовтня 2018 року отримав належні та допустимі докази від контролюючого органу про те, що відповідачі сплачують ПДФО до інших (Гостинцівської та Чернівської сільських рад) бюджетів  і конкретні суми цих коштів, що підтверджує також і бездіяльність відповідача ГУ ДФС щодо нездійснення постійного контролю за правильністю та своєчасністю сплати ПДФО. З огляду на викладене, позивач вважав, що строк звернення до суду є поважним і просив поновити цей строк.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
18. Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 19 лютого 2019 року, яку залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року, задовольнив клопотання представника Мостиської РДА та представника ГУ ДФС про залишення позовної заяви в частині позовних вимог без розгляду і залишив позовну заяву Мостиської міської ради без розгляду в частині позовних вимог про:
18.1. визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДФС у Львівській області у вигляді нездійснення постійного контролю, в тому числі у непроведені документальної перевірки за зверненнями Мостиської міської ради, щодо правильності та своєчасності надходження до місцевого бюджету Мостиської міської ради податку на доходи фізичних осіб від платників податків Мостиської районної ради та Центру соціальних служб та у не забезпеченні повернення з Мостиського районного бюджету у бюджет Мостиської міської ради помилково зарахованого податку на доходи фізичних осіб в сумі 108199,42 гривень, сплаченого станом на 11 вересня 2018 року Мостиською районною радою до бюджету с. Гостинцеве, та в сумі 46734,71 гривень, сплаченого станом на 14 вересня 2018 року Центром соціальних служб до бюджету с. Черневе;
18.2. зобов`язання ГУ ДФС здійснювати постійний контроль за правильністю та своєчасністю надходження до місцевого бюджету Мостиської міської ради податку на доходи фізичних осіб від платників податків Мостиської районної ради та Центру соціальних служб шляхом проведення планових та позапланових документальних перевірок вказаних платків податків, самостійно визначаючи суму грошових зобов`язань, передбачених ПК України, зокрема, якщо дані перевірок щодо утримання податку у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних до місцевого бюджету Мостиської міської ради та за наявності підстав притягуючи платників податків до фінансової відповідальності за статтею 127 ПК України;
18.3. визнання протиправним (незаконним) розпорядження голови Мостиської РДА від 31 серпня 2017 року № 946 «Про затвердження Положення про Мостиський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді».
19. Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 21 лютого 2019 року, яку залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року, задовольнив клопотання представника Мостиської районної ради Львівської області та клопотання представника Мостиського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та залишив позовну заяву Мостиської міської ради без розгляду в частині інших позовних вимог.
20. Такі рішення суди мотивували пропущенням з боку позивача установленого процесуальним законом місячного строку звернення до суду у розрізі кожної із заявлених позовних вимог і відсутністю підстав для його поновлення.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
21. Позивач, уважаючи ухвалені у цій справі судові рішення ухваленими із порушенням вимог процесуального закону, подав касаційні скарги. 
22. У касаційних скаргах автор просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу повністю для продовження розгляду до суду першої інстанції; визнати поважними наведені позивачем причини пропуску Мостиською міською радою строку звернення до суду та поновити такий строк.
ІІІ. Нормативне регулювання й оцінка Верховного Суду
23. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
24. 8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
25. За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
26. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
27. Згідно з частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
28. Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
29. Частиною четвертою цієї ж статті обумовлено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
30. Слід наголосити на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі й установленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. 
31. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
32. Як установили суди, позивач, звернувшись до суду з цим позовом у грудні 2018 року, пропустив установлений частиною другою статті 122 КАС України строк звернення до суду, а саме: про спірні дії Мостиської районної ради позивач був обізнаний у січні 2018 року; про спірні дії (бездіяльність) ГУ ДФС позивач був обізнаний у квітні 2018 року; рішення сесії Мостиської районної ради № 42 від 22 березня 2018 року та розпорядження голови Мостиської РДА від 31 серпня 2017 року № 946 «Про затвердження Положення про Мостиський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді» були оприлюднені на відповідних офіційних сайтах.
33. Верховний Суд погоджується з позицією судів щодо відсутності у даному випадку встановленої законом процедури досудового врегулювання спору.
34. До того ж, безпідставними є аргументи позивача про те, що у зв`язку з первинним зверненням до суду з аналогічним позовом строк звернення до суду переривається.
35. Інші аргументи касаційних скарг є такими, що зводяться до переоцінки встановлених судами фактичних обставин справи.
36. Натомість Верховний Суд діє у межах повноважень, наданих статтею 341 КАС України (у відповідній редакції), за приписами якої суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
37. За наведених обставин Верховний Суд погоджується із висновком судів про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску строку звернення до суду.
38. Аргументи касаційних скарг висновків судів першої й апеляційної інстанції не спростовують.
ІV. Висновки по суті вимог касаційних скарг 
39. За наведеного правового регулювання й обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про необхідність залишення позову без розгляду, а також зауважує на ненаведенні позивачем обставин, які би давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які би зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду в розрізі відповідних позовних вимог, і ненадання ним відповідних доказів.
40. Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
41. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на правильно наданій юридичній оцінці встановлених фактичних обставин справи, із дотриманням норм процесуального права. 
42. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Судові витрати
43. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, новий розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги Мостиської міської ради Львівської області залишити без задоволення.
2. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року у справі № 1340/5856/18 залишити без змін.
3. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 8 квітня 2019 року у справі № 1340/5856/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    Н. А. Данилевич

                                                                                                    Н. В. Шевцова