П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/866/20	

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м.Одеса
                                                                                                            Повний текст судового рішення складений 14.04.2020 р.

          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючого судді Крусяна А.В.,
          суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,
          за участю секретаря судового засідання Синіговець А.В.,
          позивача ОСОБА_1 , представника позивача Польського М.В.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від   14 квітня 2020 року у справі за позовом     ОСОБА_1 до    Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Подільського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України    про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

           04.02.2020р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Подільського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України щодо знищення (видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних (відповідь за №М-13943-19/5100.4.1/18651-19 від 19.12.2019), які зберігаються в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, статі, ідентифікаційного номеру, місця народження, місця проживання, відцифрованих відбитків пальців рук, відцифрованого обличчя, відцифрованого підпису, у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі; зобов`язання Державної міграційної служби України знищити (видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних, яка зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, статі, ідентифікаційного номеру, місця народження, місця проживання, відцифрованих відбитків пальців рук, відцифрованого обличчя, відцифрованого підпису, у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі; визнання протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови в обміні, оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки; зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області обміняти, оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2020р.    позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №5136-785/5136.1-19 від 24.10.2019р. в обміні, оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII; зобов`язано Подільський районний відділ Головного територіального управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого   постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
          Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позову.
          Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню. 
          Судом першої інстанції встановлено, 26.10.2018р. позивач заповнила та підписала заяву-анкету №2449406 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру під час оформлення паспорта громадянина України, у зв`язку з непридатністю паспорта зразка 1994 року для подальшого користування, давши згоду на отримання та внесення відцифрованих відбитків пальців рук відповідно до Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №669. /а.с.28/
          Внаслідок чого, ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України у формі ID-картки №002586395 від 21.11.2018р. та внесено данні до Єдиного державного демографічного реєстру і автоматично сформовано унікальний номер запису в реєстрі.
02.10.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про видачу паспорта громадянина України старого зразка у вигляді книжечки, форма якого затверджена постановою Верховної Ради України №2503 від 26.06.1992, у зв`язку з його непридатністю до користування, без використання засобів Демографічного реєстру.
Крім того, позивач вказала про відкликання згоди на збір та обробку персональних даних надану при отриманні паспорта громадянина України у вигляді пластикової карти типу ID-1 на підставі п.11 ч.2   ст.8 Закону України «Про захист персональних даних», оскільки під час оформлення та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки її не було проінформовано про мету обробки персональних даних, наслідки такої обробки, засоби обробки персональних даних, спосіб обробки персональних даних, який би відповідав цілям такої обробки, розпорядника персональних даних, їх місцезнаходження, а також оскільки дії співробітників міграційної служби щодо видачі паспорту були здійснені закрито та не прозоро, без роз`яснень та надання повної інформації щодо функціонування системи Єдиного державного демографічного реєстру. /а.с.11-12/
          Листом Подільського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 24.10.2019р. №5136-785/5136.1-19 повідомлено заявника, що при зверненні щодо отримання паспорта громадянина України (у формі ID-картки) в зв`язку з непридатністю для подальшого користування паспортом, в заяві-анкеті позивачем надано повну інформацію про себе для внесення до Єдиного державного демографічного реєстру та згоду на отримання відцифрованих відбитків пальців рук та внесення до безконтактного електронного носія відцифрованих відбитків пальців рук відповідно до Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи, про що засвідчено власним підписом в заяві-анкеті. /а.с.13-15/
           28.11.2019р. ОСОБА_1 звернулася до Державної міграційної служби України із заявою про видачу паспорта громадянина України старого зразка у вигляді книжечки, форма якого затверджена постановою Верховної Ради України №2503 від 26.06.1992 без використання засобів Демографічного реєстру та просила надати завірену належним чином заяву-анкету, яка стала підставою для оформлення та видачі їй паспорта громадянина України у формі ID-картки.
          Водночас у своїй заяві позивач просила вилучити усі її персональні дані з Єдиного державного демографічного реєстру, або анулювати їх та знищити, у тому числі знищити унікальний номер запису №19740518-06708, оскільки її згода на внесення персональних даних була надана за відсутності поінформованості та є недійсною, а також позивач на підставі п.11 ч.2   ст.8 Закону України «Про захист персональних даних»   відкликає згоду на збір та обробку персональних даних надану при отриманні паспорта громадянина України у вигляді пластикової карти типу ID-1. /а.с.21-24/
          Згідно резолюції начальника Державної міграційної служби України, відповідно до реєстраційно-облікової картки звернення громадян виконавцем за заявою ОСОБА_1 від 28.11.2019р. визначено Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області. /а.с.76-77/
          Листом Головного управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області від 19.12.2019р. №М-13943-19/5100.4.1/18651-19 повідомлено заявника, що відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1993р. №2503-XII. Також у даному листі вказано, що 26.10.2018р. позивач звернулася із заявою про оформлення паспорта громадянина України у формі картки у зв`язку з непридатністю для використання паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та надала згоду на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про особу та на внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, відцифрованих відбитків пальців рук. /а.с.25-28/
          Не погоджуючись з відмовою міграційних органів щодо видачі паспорта громадянина України       зразка    1994 року    у    вигляді    книжечки та знищення унікального номеру запису в реєстрі, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
          Перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла до наступних висновків.
          Статтею 32 Конституції України    визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених    Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених    законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
          Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012    надано офіційне тлумачення положення ч. 2    ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених    законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
          Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя також узгоджується із Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована    Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до    ст.9 Конституції України    є частиною національного законодавства.
          Стаття 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із    законом    і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
          Відповідно до ч. 1    ст. 13    Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»   (надалі - Закон України №5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим    Законом    із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема,    паспорт громадянина України.
          Частинами 1, 2, 4, 5    ст. 14 вищезазначеного Закону    передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
          Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
          Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
          Згідно із ч. 3    ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», зокрема,    паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
          Відповідно до п. 3, 5, 6, 8    Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради    України від 26 червня 1992 року №2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
          Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.
          Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
          Водночас, п. 1    Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. № 302-2015-п «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України»    (надалі - Постанова № 302)    затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.
          Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.
          Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи .
          При цьому, слід дійти до висновку про порушення принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту, оскільки суб`єкт згоди на таку обробку не надає.
          Згідно ч.1    ст.6 Закону України «Про захист персональних даних» мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
          Відповідно до ч.2 ст.2 вищезазначеного Закону персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована .
          Частиною 5, 6 ст.6 вищезазначеного Закону передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.          Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених    законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
          Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
          Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює не якість закону    та порушення конституційних прав такої особи.
          За практикою ЄСПЛ, першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст.8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене    законом, причому тлумачення терміну «закон» є автономним, та до якості «закону» ставляться певні вимоги (рішення ЄСПЛ у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном «закон» … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності».
          Таким чином, норми    ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»    на відміну від норм Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII (чинного на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог    ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.
          Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
          Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
          Таким чином, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у виглядікартки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
          Разом з тим, законодавець, приймаючи   Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14.07.2016р. № 1474-VIII, яким внесено зміни до   Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»   від 20.11.2012р. № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений   Конституцією України   та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.
          Отже, для належного захисту порушених прав слід зобов`язати Подільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ.
Дана правова позиція викладена у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17.
          Щодо позовної вимоги про зобов`язання знищити (видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних, які зберігаються в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, статі, ідентифікаційного номеру, місця народження, місце проживання, відцифрованих відбитків пальців рук, відцифрованого обличчя, відцифрованого підпису, у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі слід зазначити наступне.
          Згідно з ч.1 ст.4 Закону України №5492-VI єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих   Конституцією України   свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
          Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10 Закону України №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог   Закону України   «Про захист персональних даних».
          У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
          До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України (ч.1   ст.13 Закону України №5492-VI).
          Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими      пунктом 4      частини першої   статті 2 цього Закону   (ч. 5   ст. 21 Закону України №5492-VI).
          З аналізу наведених вище норм слідує, що паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).
          Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2018р. позивач заповнила та підписала заяву-анкету №2449406 для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру під час оформлення паспорта громадянина України, у зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого користування, давши згоду на отримання та внесення відцифрованих відбитків пальців рук відповідно до Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №669. /а.с.28/
          Внаслідок чого, ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України у формі ID-картки №002586395 від 21.11.2018р. та внесено данні до Єдиного державного демографічного реєстру і автоматично сформовано унікальний номер запису в реєстрі.
          Таким чином, присвоєння ОСОБА_1 унікального номеру запису в реєстрі передбачено Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».
          Крім того,   Законом України №5492-VI   та Порядком ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого                  постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 року №784, не передбачено можливості та механізму скасування, видалення та знищення персональних даних, в тому числі унікального номеру запису в реєстрі.
          Статтею 8 Закону України №5492-VI      передбачено гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.
          Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що підстав для зобов`язання відповідача знищити персональні дані, в тому числі унікального номеру запису в реєстрі, що був присвоєний ОСОБА_1 під час оформлення паспорта громадянина України, у зв`язку з непридатністю паспорта для подальшого користування - відсутні, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.
          Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
          Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
          За правилами    ст. 316 КАС України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст.315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від   14 квітня 2020 року залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції    набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Повний текст судового рішення складений 05.08.2020р.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.