ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23843/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Каракашьян С.К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 вересня 2020 року                                                                                м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Глущенко Я.Б., Собківа Я.М., за участю секретаря:   Закревської І.Л. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВТБ Банк» Стрюкової І.О. на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВТБ Банк» Шевченко О.В., третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною відмову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» Шевченка Олександра Володимировича щодо включення ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а саме: за вкладом, що належить позивачу та міститься на поточному (картковому) рахунку № НОМЕР_1 у акціонерному товаристві «ВТБ БАНК» (корпоративна картка фізичної особи НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ), за рахунок коштів Фонду;
- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» Шевченка Олександра Володимировича внести доповнення та включити ОСОБА_1 до повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, а саме за вкладом, що належить позивачу та міститься на поточному (картковому) рахунку № НОМЕР_1 у акціонерному товаристві «ВТБ БАНК» (корпоративна картка фізичної особи НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ), за рахунок коштів Фонду.
У обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на положення     Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно яких, на думку позивача, останньому має бути виплачена гарантована сума відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначає, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства, позивача не включено до переліку вкладників ПАТ «ВТБ Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу, що порушує майнові права позивача.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 травня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ Банк»  щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк»  надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «ВТБ Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які були розміщені на рахунку № НОМЕР_1 .
У іншій частині позову відмовлено.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив, зокрема, з того, що Уповноваженою особою не доведено наявності, визначених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI, підстав, які б свідчили про нікчемність укладеного правочину позивача з банком,отже не доведено наявності законних підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «ВТБ Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Скаржник мотивує свої вимоги тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не є вкладником, оскільки грошові кошти не залучені банком від позивача, є такими, які надані як поворотна фінансова допомога від ТОВ «РІЧ МЕДІА`та відповідно позивач не має банківського вкладу, що як наслідок не підпадає під дію Закону в частині визначення особи як вкладника банку.
Позивач та третя особа відзиви на апеляційну скаргу не подали.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору банківського рахунку, ПАТ «ВТБ Банк» відкрито ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_1 у валюті українська гривня, з можливістю здійснення за вказаним рахунком операцій з використанням електронних платіжних засобів.
21 листопада 2018 року на вказаний рахунок позивача перераховані кошти від юридичної особи - клієнта Банку ТОВ «РІЧ МЕДІА», з призначенням платежу: поповнення корпоративної карточки ОСОБА_1 , поворотна фінансова допомога.
У той же час, Рішенням Правління Національного банку України «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» №796рш/БТ від 27 листопада 2018 року, зокрема зазначений банк віднесено до категорії неплатоспроможних.
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «ВТБ Банк» №3180 від 27 листопада 2018 року, зокрема, запроваджено тимчасову адміністрацію строком на один місяць з 28 листопада 2018 року по 27 грудня 2018 року включно.
Постановою Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк» №849-рш від 18 грудня 2018 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «ВТБ Банк».
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора Банку» №3392 від 18 грудня 2018 року розпочато процедуру ліквідації Акціонерного товариства «ВТБ Банк» з 19 грудня 2018 року по 18 грудня 2020 року включно; призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ВТБ Банк», визначені Законом, зокрема статтями 37, 38, 47-51 Закону, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Шевченку Олександру Володимировичу.
Згідно повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» від 31.05.2019 №3263/1-2 позивача проінформовано про нікчемність транзакції (операції) від 21.11.2018 по перерахуванню коштів в сумі 37987,51 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до п. 7,9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
За таких обставин, не отримавши гарантованого відшкодування за вкладом в межах гарантованої суми, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема,  Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»  (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин;  Закон №4452-VI).
Частиною першою  статті 3 Закону №4452-VI  визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої  статті 26 Закону №4452-VI  Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Згідно з положеннями  статті 27 Закону №4452-VI  Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього  Закону  та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою  статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої  статті 26 цього Закону;
3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до  статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені  статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених  статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Відповідно до частини першої  статті 34 Закону №4452-VI  Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.
Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої  статті 2 Закону №4452-VI, є тимчасовою адміністрацією.
Відповідно до частини другої  статті 34 Закону №4452-VI  не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах Урядовий кур`єр або Голос України.
Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.
Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього  Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до частини першої  статті 36 Закону №4452-VI  з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.
Закон №4452-VI  визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється.
Так, згідно з положеннями статей  37,  38 Закону №4452-VI  Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів шляхом здійснення перевірки вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою  статті 38 цього Закону.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (пункт 7 частини 3  статті 38 Закону №4452-VI).
Колегія суддів зазначає, що зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та АТ «ВТБ Банк», оскільки на підставі цього правочину у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього правочину не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Отже, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої  статті 38 Закону №4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №910/14681/17, від 30.05.2018 у справі №910/23036/16, від 23.10.2018 у справі №804/6992/15.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на час прийняття Правлінням НБУ рішення 27.11.2018 №796-рш/БТ «Про віднесення АТ «ВТБ БАНК» до категорії неплатоспроможних на банківському рахунку позивача № НОМЕР_1 знаходилась сума 37987,51 грн.
Проте, Уповноваженою особою Фонду позивача не включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Фактично, Уповноважена особа Фонду визнала нікчемними розрахункові банківські операції з перерахування коштів з одного рахунку на інший. Перерахування коштів з рахунку ТОВ "РІЧ МЕДІА" на рахунок позивача здійснено 21.11.2018 відповідно, тобто до запровадження тимчасової адміністрації у АТ "ВТБ Банк".
Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої  постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, згідно пункту 1.4 глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.
Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання відповідача на те, що операції на банківському рахунку позивача мають ознаки нікчемності є безпідставним та необґрунтованим, оскільки поняття банківської операції (трансакції) та правочину не є тотожними.
Трансакція - інформація в електронній формі про окрему операцію із застосуванням платіжної картки, яка сформована за результатами її виконання, що визначено  постановою Правління Національного банку України № 620 від 10.12.2004. Натомість, поняття правочину визначено  ст. 202 ЦК України, відповідно до якої правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, відповідач повинен був насамперед встановити, щодо якого правочину виник сумнів, лише після цього встановлювати ознаки нікчемного правочину. При цьому оцінка банківських операції, що здійснені на виконання такого правочину не може впливати на права та обов`язки його сторін.
Відповідно до  ст. 1062 ЦК України  на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім`я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до  статті 388 цього Кодексу.
АТ «ВТБ Банк» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не встановлено, а отже операції по перерахунку коштів здійснені правомірно, з дотриманням діючого законодавства України.
Крім того, за Законом №4452-VI  до такого переліку віднесені правочини, що вчинені (укладені) саме банком. Щодо правочинів (у тому числі договорів), які укладені між фізичними чи юридичними особами - уповноважена особа таких повноважень не має за цим Законом.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3  ст. 38 Закону № 4452-VI. 
Як зазначалось, відповідач вважає нікчемними правочин з перерахування на рахунок позивача грошових коштів, посилаючись на положення п. 7 ч. 3  ст. 38 Закону № 4452-VI.
Водночас, Уповноваженою особою не враховано, що операція прийняття і зараховування на рахунок коштів не є правочином між банком та фізичною особою згідно зі ст. 202 ЦК України.
Таким чином, кошти на поточному рахунку позивача є вкладом у розумінні Закону та підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не включив позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
З огляду на викладене, правильним є рішення суду першої інстанції в частині виходу за межі позовних вимог шляхомвизнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тазобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВТБ БАнк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо позивача.
Так, пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.
Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.
Приписами пунктів 2, 4 розділу IV Положення закріплено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).
З наведеного слідує, що за відсутності підстав для нікчемності правочину уповноважена особа має подати до Фонду додаткову інформацію щодо вкладника - позивача, стосовно якого необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за рахунок Фонду.
Тому, право позивача може бути захищене саме таким способом.
Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, який міститься у постанові від 19.12.2018 у справі №826/14448/14 та від 09.08.2019 у справі №826/11438/18.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
Згідно з ч. 1      ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до    ст. 316 КАС України      суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВТБ Банк» Стрюкової І.О. залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року

Головуючий суддя	Л.Т.Черпіцька	
Судді:	Я.Б. Глущенко	
 	Я. М. Собків