ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5800/20 Справа № 201/11213/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
 
за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку та способу стягнення аліментів.
       В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що вона з 2006 року з відповідачем перебували в фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин, вони мають дитину — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Відповідно до рішення Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, в розмірі 700 грн, щомісяця.
       Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2018 року розмір стягуваних з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання їх дитини на підставі рішення від 07 квітня 2015 року змінено з 700 грн. на 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
       Зараз матеріальне становище відповідача покращилося, він має стабільний заробіток і в змозі сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж раніше. В свою чергу позивачка має скрутне матеріальне становище, коштів на утримання дитини не вистачає.
       Враховуючи вищевикладене, позивачка просила суд змінити порядок і спосіб стягнення стягуваних аліментів шляхом зміни розміру стягуваних з відповідача згідно вказаного рішення суду від 22 січня 2018 року аліментів на її користь на утримання їх
спільної дитини та стягувати ј частку всіх видів заробітку, доходу відповідача щомісячно, а не тверду грошову суму в розмірі по 1 000 грн. на дитину щомісячно до досягнення вказаною дитиною повноліття, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2020 року змінено порядок і спосіб, розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 , стягнення відбувається на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2018 року на користь ОСОБА_1 , на утримання однієї неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1 000 грн. щомісячно на ј частку всіх видів його, ОСОБА_2 , доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення вказаною дитиною ОСОБА_3 повноліття на користь матері цієї дитини ОСОБА_1 . Стягнення аліментів в такому порядку проводити з 31 березня 2020 року (а.с.145-148).
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, які стягуються відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2018 року, на користь позивача на утримання доньки — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, що складає з 01 липня 2019 року — 2118 грн, щомісячно, з дня звернення до суду, тобто з 16 жовтня 2018 року.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.151-154).
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
       Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин, вони мають дитину — ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Відповідно до рішення Жовтневого районного м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, в розмірі 700 грн, щомісяця.
       Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2018 року розмір стягуваних з відповідача ОСОБА_2 аліментів на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання їх дитини на підставі рішення від 07 квітня 2015 року змінено з 700 грн. на 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. 
       Ухвалючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що аліменти, які стягуються рішенням суду від 22 січня 2018 року у твердій грошовій сумі 1 000 грн є занадто малими для гармонійного розвитку дитини та меншими за гарантований розмір, який повинен бути не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
       Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Згідно з ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
       За змістом ч. 1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
       Законом України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до СК України, ЦПК України, який, зокрема, передбачає підвищення мінімального розміру аліментів, спрощення процедури стягнення аліментів та оголошення аліментів власністю дитини.
       За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України у редакції Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII).
       Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
       Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
       Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України (в редакції закону від 17 травня 2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
       З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
       Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
       Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".
       Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст. 182 СК України, яким визначався розмір – 30%).
       Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.
       Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, ч. 2 ст.182 СК України. 
       Згідно роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
       Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів – це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
       Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.
       Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2018 року на користь позивача на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 1000 грн щомісячно на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що раніше визначена сума аліментів у розмірі 1000 грн, є недостатньою, оскільки на даний час дитина потребує значно більшого розміру матеріальних коштів. 
       Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені ст.182 СК України.
       Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).
       З врахуванням встановлених обставин справи, а також враховуючи знецінення коштів внаслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей, постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності у зв`язку з чим матеріальний стан позивачки погіршився, при цьому потреби на дитину зросли, відтак збільшилися видатки на проживання, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне утримання дитини з розміру аліментів, визначеному у рішенні суду від 22 січня 2018 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне рішення.
       В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що стягнення аліментів слід присудити до стягнення, починаючи з дня подання позову. Проте, такі вимоги в частині визначення початкового моменту сплати аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки від дня пред`явлення позову стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини (ч. 1 ст. 191 СК), як гарантія того з батьків, з ким проживає дитина, а не у даному спорі про зміну розміру аліментів і способу їх стягнення (ст. 192 СК), де у зміненому розмірі аліменти мають стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
       Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2020 року — залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: