ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 807/909/16
адміністративне провадження № К/9901/21433/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О., 
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М., 
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу 
за позовом  ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою прокуратури Закарпатської області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.10.2016, прийняту у складі головуючого судді Шешені О.М., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.12.2016, прийняту у складі колегії суддів: Старунського Д.М. (головуючий), Багрія В.М., Рибачука А.І.
І. Суть спору
1. У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до прокуратури Закарпатської області, в якому просила суд стягнути з прокуратури Закарпатської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.12.2015 по 19.07.2016 у зв`язку з невиконанням судового рішення в розмірі 43 593,56 грн.
2. Обгрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 вказує, що її було звільнено з роботи на підставі наказу відповідача від 19.02.2015 №114к на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Цей наказ був оскаржений позивачем до суду, однак постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 (справа №807/528/15) в задоволенні позову було відмовлено. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (справа №876/7593/15) було скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 року та прийнято нову постанову, якою позовну заяву позивача задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії відповідача, скасовано наказ за від 19.02.2015 №114к, зобов`язано відповідача вирішити питання щодо призначення позивача на рівнозначній посаді та стягнено з відповідача на корить позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по 14.12.2015 в розмірі 61072,11 грн. Так, рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (справа №876/7593/15) у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по 14.12.2015 в розмірі 61072,11 грн. було виконано відповідачем. Однак, відповідачем не було виконано рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 в частині вирішення питання щодо призначення позивача на рівнозначну посаду. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.12.2015 по 19.07.2016 в сумі 43593,56 грн, а саме: 205,63 грн. (середньоденна заробітна плата, згідно Довідки від 19.02.2015 №18 38-вих.2015) х 221 (календарних днів вимушеного прогулу) = 43593,56 грн. 
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3. Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з наказом відповідача за від 19.02.2015 №114к позивача звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
4. За результатами адміністративного оскарження, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 (справа №807/528/15) в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про визнання дій протиправними, скасування наказу від 19.02.2015 №114к, поновлення на рівнозначній посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу було відмовлено (а.с. 58-62).
5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (справа №876/7593/15) скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 та прийнято нову постанову, якою позовну заяву позивача до відповідача про визнання дій протиправними, скасування наказу, поновлення на рівнозначній посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача, скасовано наказ за від 19.02.2015 №114к, зобов`язано відповідача вирішити питання щодо призначення позивача на рівнозначній посаді та стягнено з відповідача на корить позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по 14.12.2015 в розмірі 61 072,11 грн. 
6. Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (справа №876/7593/15) набрала законної сили з моменту проголошення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.01.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (а.с. 66). Проте на момент розгляду цієї справи по суті Вищим адміністративним судом України рішення за касаційною скаргою відповідача на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 не прийнято.
7. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І.А. від 22.02.2016 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №807/528/15, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 02.02.1016 про зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення позивача на рівнозначну посаду.
8. Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І.А. від 16.03.2016 за невиконання рішення суду згідно виконавчого листа №807/528/15, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 02.02.1016, а саме: про зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення позивача на рівнозначну посаду - на відповідача було накладено штраф у розмірі 1020,00 грн. Відповідачем оскаржено до Закарпатського окружного адміністративного суду постанову про накладення штрафу від 16.03.2016 (адміністративна справа №807/531/16) та на момент розгляду даної справи по суті адміністративна справа №807/531/16 не розглянута.
9. У зв`язку з невиконанням постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 в частині вирішення питання щодо призначення позивача на рівнозначній посаді, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки при виконанні судового рішення.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
10. Закарпатський окружний адміністративний суд постановою від 24.10.2016 позовні вимоги задовольнив частково: стягнув з прокуратури Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.12.2015 по 19.07.2016 в розмірі 36015,50 грн.
11. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 в частині зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення позивача на рівнозначну посаду не виконано, відтак, необхідно стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 14.12.2015 до 19.07.2016.
12. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.12.2016 підтримав позицію суду першої інстанції та за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін. 
IV. Касаційне оскарження
13. У касаційній скарзі прокуратура Закарпатської області, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить скасувати їхні рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
14. У доводах касаційної скарги відповідач зазначає, що обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника абоуповноваженого ним органу, а не з вини самого працівника. Відповідачем вжито всіх можливих заходівщодо вирішення питання призначення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду. Прийнятту конкретного рішення перешкоджала відсутність волевиявлення позивача та її нез`явлення на неодноразові запрошення з метою вирішення питань, пов`язаних з виконанням рішення суду. 
15. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесені законно та обґрунтовано, на підставі всебічного та повного дослідження матеріалів та обставин справи, доводи ж касаційної скарги висновків цих судів не спростовують.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
16. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17.Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
18.Відповідно до частини 2  статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
19. Згідно з частиною  2  статті 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
20. Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
21. Пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України встановлено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
22. Приписами статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) обумовлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
23. За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
24. Статтею 236 КЗпП України установлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
VI. Позиція Верховного Суду
25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
26. Судами попередніх інстанцій установлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 у справі №876/7593/15 скасовано постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 17.06.2015 та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до прокуратури Закарпатської області задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача, скасовано наказ за від 19.02.2015 №114к, зобов`язано відповідача вирішити питання щодо призначення позивача на рівнозначній посаді та стягнено з відповідача на корить позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по 14.12.2015 в розмірі 61 072,11 грн.
27. Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (справа №876/7593/15) набрала законної сили з моменту проголошення та була виконана в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19.02.2015 по 14.12.2015 в розмірі 61072,11 грн. У частині вирішення питання щодо призначення позивача на рівнозначну посаду вказане рішення виконане не було.
28. Зі змісту позовних вимог (заяви) слідує, що позивач просить стягнути з Закарпатської області середній заробіток за час затримки виконання постанови суду у справі №876/7593/15 про вирішення питання щодо його призначення на рівнозначній посаді за період з 14.12.2015 по 19.07.2916 у розмірі 43593,56 грн, оскільки відповідач не виконував постанову суду щодо поновлення на посаді.
29. Правовими нормами КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
30. Отже, з дня ухвалення рішення про поновлення позивача на роботі у відповідача виник обов`язок щодо його виконання.
31. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначає, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
32. Натомість, як установили суди попередніх інстанцій та зазначено вище, станом на день ухвалення рішення судами попередніх інстанцій у цій справі прокуратура Запорізької області не виконала судове рішення у справі №876/7593/15 в частині поновлення ОСОБА_1 на рівнозначній посаді. На момент розгляду цієї справи по суті і винесення судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішень, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 (справа №876/7593/15) набрала законної сили, та не була скасована у визначеному законодавством порядку, а отже була обов`язковою до виконання в повному обсязі на всій території України.
33. На підставі наведеного Верховний Суд підтримує висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідач допустив протиправну затримку виконання судового рішення та в такий спосіб порушив правопорядок і охоронювані КЗпП України права позивача, а тому права позивача повинні бути відновлені у передбачений статтею 236 КЗпП України спосіб - шляхом стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.
34. Касаційна скарга не містить обгрунтувань щодо неправильності розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанції не має.
35. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
37. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу прокуратури Закарпатської області залишити без задоволення.
2. Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 грудня 2016 року у справі 807/909/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              О.О. Шишов
Судді                                                                                                           І.В. Дашутін
                                                                                                                   М.М. Яковенко