ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року	Львів	Справа № 345/4368/16-а пров. № А/857/7438/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                             Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                  Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:         Галаз Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року, головуючий суддя - Якимів Р.В., ухвалена о 14:08 год. у м. Калуш, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуської ОДПІ ГУ Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області, в.о. начальника Калуської ОДПІ ГУ Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області Князевича Михайла Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови,- 

                                                     В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області, в.о. начальника Калуської ОПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області Князевича М.М., в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області по справі про адміністративне правопорушення від 17.11.2015 року про притягнення її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 2 040 грн. за порушення ч.4 ст.165-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що накладаючи максимальне стягнення Калуська ОДПІ не вказувала чому саме вона накладає його в максимальному розмірі, не враховано обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме, що правопорушення було вчинене жінкою, яка має дитину віком до одного року. Крім того при накладенні стягнення порушені строки, передбачені ст.38 КУпАП. 
Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, яким якою адміністративний позов задовольнити.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачами не доведено належними доказами наявність в її діях об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, оскільки задоволення її скарги спростовує висновки відповідача про підставність нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. 
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; скасовано постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.04.2017 року у справі №345/4368/16-а та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано постанову від 17.11.2016 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 2040 грн за порушення ч.4 ст.165-1 КУпАП; провадження у справі в частині вимоги про закриття провадження в справі у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення - закрито.          
Постановою Верховного суду від 11.06.2020 року касаційну скаргу Калуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області задоволено частково; постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року в частині задоволення позову скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду; постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 року в частині закриття провадження у справі - залишено без змін.
В судовому засіданні представником ГУ ДПС в Івано-Франківській області подано клопотання про заміну сторони відповідача з Калуської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області на Головне управління ДПС в Івано-Франківській області.
На підставі п. 2 постанови КМУ від 28 березня 2018 року №296 Калуську ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. 
Відтак, з урахуванням положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України необхідно замінити відповідача його правонаступником.
Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підставі направлення від 26.08.2016 року та наказу №239 від 16.08.2016 року, виданих Калуською ОДПІ Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, проведена документальна планова виїзна перевірка Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за період з 29.10.2014 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено Акт №442/1302/ НОМЕР_1 від 22.09.2016 року. 
У ході перевірки було виявлено, зокрема, порушення ч.4 ст.4, ч.2, ч.5 ст.7, ч.6 ст.8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого позивачем занижено суму єдиного внеску із суми нарахованого чистого оподатковуваного доходу за період з 29.10.2014 року по 31.12.2015 року на суму 89 995,14 грн.
На підставі висновків зазначеного вище Акта перевірки, відповідачем прийнято рішення №0004141302 від 06.10.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; вимогу про сплату боргу (недоїмки) №0004131302 від 06.10.2016 року.
На підставі Акта перевірки було також складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.11.2016 року за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, 17.11.2016 року та винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 040 грн. 
Не погоджуючись із зазначеними вище діями відповідача та постановою про накладення адміністративного стягнення, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження своєї позиції, яка суперечить фактичним обставинам справи, відповідач правомірно притягнув її до адміністративної відповідальності, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Частиною 4 ст. 165-1 КУпАП передбачена відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у вигляді штрафу, який застосовується, зокрема, до фізичної особи - підприємця або особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, в розмірі від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
В силу вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Нарахування єдиного внеску визначається ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Матеріалами справи підтверджується, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 року визнано протиправними та скасовано рішення №0004141302 від 06.10.2016 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №0004131302 від 06.10.2016 року.
Таким чином, скасування оскаржених рішення та вимоги виключає адміністративну відповідальність за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, передбачену  ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, через що оскаржена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Крім цього, на підтвердження правомірності оскарженої постанови відповідачем не надано жодних інших доказів.
Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору помилково встановив фактичні обставини справи та надав їм неналежну правову оцінку, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року у справі № 345/4368/16-а - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 17.11.2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 2040 грн за порушення ч. 4 ст. 165-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 11.08.2020 року.