ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 216/5667/19 (2-а/216/80/20)	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
                    за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2020 року (суддя Кузнецов Р.О., м. Кривий Ріг, повний текст рішення складено 13.04.2020 року) у справі № 216/5667/19 (2-а/216/80/20) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Тарасова Тараса Валерійовича, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:
16.09.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Тарасова Т.В. (далі по тексту – відповідач), в якому просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії АР № 839972 від 06.09.2019 року; закрити справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.03.2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.  Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, адміністративне правопорушення стосовно нього розглянута не повно, без додержання   вимог статей  276,  278,  280 КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з`ясовано чи було ним вчинено адміністративне правопорушення, чи є винна у вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Апелянт вказував, що відповідач не довів порушення позивачем вимог п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху, постанова не містить відомостей щодо здійснення фіксації правопорушення, а також посилань на будь-які докази. Апелянт вказував, що фактично порушення міг здійснити інший водій, оскільки при вимірі його швидкості технічним засобом, не доведено, що з порушенням швидкості рухався саме він а не інші автомобілі поруч. 
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідачем зафіксовано докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням відповідної процедури, було взято до уваги пояснення позивача відносно скоєного адміністративного правопорушення, зафіксовано порушення п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху, оскільки автомобіль, яким керував позивач рухався більше 50 км/год. Суд першої інстанції вказував, що позивач проігнорував правила дорожнього руху, здійснював керування автомобілем з перевищенням швидкості, що зафіксовано належним чином, порушення зафіксоване лазерним вимірювачем TruCAM LTI 20/20 № ТС000749 та підтверджується фото та відеофіксацією. Після зупинки транспортного засобу інспектор запропонував надати пояснення та ознайомитись з наявними зафіксованими  TruCAM LTI 20/20 доказами. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Матеріалами справи встановлено, що Інспектором взводу 1 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Тарасовим Т.В.  06.09.2019 року складено постанову серії АР № 839972 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, автомобіль Volkswagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 , 06.09.2019 року о 16 год. 04 хв., яким керував ОСОБА_1 , проїхав зі швидкістю 84 км/год., де дозволена швидкість руху 50 км/год, чим порушив вимоги п. 12.9 «б» Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Копію постанови ОСОБА_1 отримав. 06.09.2019 року надав інспектору письмові пояснення, проте що з порушенням незгоден, на відео видно інші транспортні засоби, номерний знак автомобіля неможливо чітко розібрати.
У постанові серії АР № 839972 вказано, що швидкість руху автомобіля Volkswagen Jetta номерний знак НОМЕР_1 виміряно пристроєм TruCAM НОМЕР_2 .
В матеріалах справи наявний диск з фотокарткою та відео, які надані в якості доказу відповідачем, на якій зафіксовано, що не встановлений транспортний засіб рухався зі швидкістю 84 км на годину. З відеозапису вбачається, що 06.09.2019 року о 16.04 годин автомобіль чорного кольору, реєстраційний номер якого неможливо встановити (засвічений), рухався зі швидкістю 84 км на годину. З фотокартки та відео не можливо встановити, що зі швидкістю 84 км/год рухався саме автомобіль, яким кермував ОСОБА_1 Реєстраційний номер автомобіля не зафіксований. Отже, не ідентифікований транспортний засіб порушення.
Відповідачем в обґрунтування фіксування швидкості, з якою їхав ОСОБА_1 , надано свідоцтво про повірку засобу вимірювальної техніки № 22-01/13549 від 14.12.2018 року, сертифікат № UA-МІ/1-2903-2012 від 29.08.2012 року про затвердження типу засобів вимірювальної техніки, експертний висновок від 27.09.2018 року про можливість використання лазерного вимірювача TruCAM LTI 20/20.
Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Колегія суддів зазначає, що для визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення обов`язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина у діях. 
Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Пунктом 10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої    наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і підвідомчістю.
Згідно ч.3  ст.283 КУпАП  постанова по справі про адміністративне правопорушення    у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.
Згідно пп. «б» п. 12.9 розділу 12  Правил дорожнього руху, водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в  пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до  підпункту «и» пункту 30.3  цих Правил.
Відповідно до ч.1  ст.72 КАС України  доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними (які містять інформацію щодо предмета доказування), достовірними (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи) та достатніми (які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування).
Відповідно до ч.2  ст.77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналізуючи докази у справі, а саме вище зазначені відеозаписи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що відповідачем не доведено порушення саме ОСОБА_1 п. 12.9 «б»  Правил дорожнього руху, оскільки з наданого відеозапису неможливо ідентифікувати автомобіль, у тому числі, що ваме цей автомобіль належить ОСОБА_1 , оскільки реєстраційний номер автомобіля на відеозаписі засвічений. З наявних доказів, незрозуміло, що порушником є саме ОСОБА_1 під час кермування автомобілем Volkswagen Jetta, номерний знак НОМЕР_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Колегія суддів зазначає, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, належне фіксування адміністративного правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортними засобами, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил. 
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України   за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що адміністративна справа, стосовно скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності події адміністративного правопорушення.
У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд визнати дії відповідача протиправними, проте не вказує в чому та в яких діях виразилась протиправність Інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Тарасова Т.В. Інспектор, виявляючи порушення, фіксуючи виявлене порушення виконує свої обов`язки у межах своїх повноважень. 
Згідно ч. 1, ч. 3 ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.   Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Передбачено повернення судових витрат у разі задоволення вимог позову та апеляційної скарги. 
Встановлено, що ОСОБА_1 при поданні апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 576,30 грн., що підтверджується квитанцією № NOZLC512M від 27.05.2020 року.
При частковому задоволенні позову, відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають документально підтверджені судові витрати, пропорційно до частини задоволених вимог. 
Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 286, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 березня 2020 року у справі № 216/5667/19 (2-а/216/80/20) – скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Тарасова Тараса Валерійовича, про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення – задовольнити частково.
Скасувати постанову серії АР № 839972 від 06.09.2019 року винесену Інспектором взводу 1 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Тарасовим Тарасом Валерійовичем відносно ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646) за рахунок власних бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1  (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).
                    Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили  з моменту проголошення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова