Справа № 159/3926/18 	Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М. 	
Провадження № 22-ц/802/522/20  Категорія: 71 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 липня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання – Концевич Я.О., 
з участю позивача – ОСОБА_1 ,
представника позивача – ОСОБА_2 ,
відповідача – ОСОБА_3 ,
представника відповідача – ОСОБА_4 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2020 року,   

                                           В С Т А Н О В И В :
08 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що із відповідачем ОСОБА_3 із січня 2009 року вони проживали разом у АДРЕСА_1 у будинку відповідача без укладення шлюбу, однак вели спільне господарство і виховували спільно дочку відповідача ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився спільний син ОСОБА_6 , який у свідоцтві про народження записаний, як ОСОБА_7 .
З грудня 2017 року по червень 2018 року вони з дітьми проживали в орендованій квартирі по АДРЕСА_2 .
У червні 2018 року відповідач забрала свої речі і разом із дітьми переїхала проживати у належний їй будинок у селі Скулин Ковельського району Волинської області.
Позивач у цей час був у відрядженні, а коли повернувся, то ОСОБА_3 йому повідомила, що він є батьком ОСОБА_6 , однак вона не даватиме змоги бачитися із ним, так як має намір одружитися з іншим чоловіком, який хоче усиновити ОСОБА_6 .
Оскільки відповідач відмовляється публічно визнати його батьком дитини, а він бажає виховувати і піклуватися про свого сина, просив визнати його батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2020 року позов задоволено.
Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Старий Косів Косівського району Івано-Франківської області батьком малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Скулин Ковельського району Волинської області.
Зобов`язано Ковельський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) до актового запису №12 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиненого Скулинською сільською радою Ковельського району Волинської області внести зміни: у графу « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_9 », громадянин України внести відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Старий Косів Косівського району Івано-Франківської області.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 посилаючись на її безпідставність, а також законність та обґрунтованість судового рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
У судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.
Позивач та його представник просять апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.       
Згідно з ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч.1 ст.126 СК).
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 3 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Судом встановлено, що сторони не перебувають у шлюбі між собою, спільно проживали з 2009 року до 2018 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина, яку у свідоцтві про народження записано за заявою матері як ОСОБА_7 .
Заперечення щодо походження ОСОБА_6 від позивача, як його батька відповідач заявила лише у 2018 році.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв до уваги належні та допустимі докази, надані позивачем, які відповідач у встановлений законом спосіб не спростувала.
За клопотанням позивача судом першої інстанції призначалася відповідна експертиза для встановлення чи спростування батьківства позивача, однак відповідач ухилилася від її проведення.
Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Судом апеляційної інстанції також було роз`яснено сторонам право заявляти клопотання, однак, такі не заявлялися, лише відповідачем голослівно стверджувалося про те, що позивач не являється біологічним батьком дитини.
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано докази на підтвердження походження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від нього. Ухилення відповідача від проведення експертизи без поважних причин є підставою для визнання факту, що ОСОБА_1 є батьком малолітнього ОСОБА_6 .
Зазначених обставин та наданих позивачем доказів відповідач не спростувала.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд 
                                           П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий – суддя 

Судді