ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
15 липня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 808/129/18	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Шальєвої В.А., Чабаненко С.В.,   розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційні скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці та ОСОБА_1  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі №808/129/18 за позовом   ОСОБА_1  до  Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці про зобов`язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу,- 
ВСТАНОВИВ:
"09" січня 2018 р.    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці   в якому просив  
- визнати протиправним та скасувати наказ УМВС України на Придніпровській залізниці №11о/с від 06 листопада 2017 року щодо звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року;
- зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці з 06 листопада 2015 року;
- зобов`язати відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 листопада 2015 року по день поновлення на роботі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" №988 від 11 листопада 2015 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у період часу з листопада 2015 по листопад 2017 року неодноразово приймались накази про звільнення позивача з органів внутрішніх справ. Рішеннями Запорізького окружного адміністративного суду, Дніпропетровського апеляційного адміністративного, Верховного суду по справах № 808/7220/15, № 808/2924/16, 808/2300/17 відновлено порушене право позивача та поновлено його на роботі. У відповідності до наказу № 4 від 20 листопада 2019 року Управління МВС України на Придніпровській залізниці поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя Управління МВС України на Придніпровській залізниці, але не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивачем надано розрахунок грошового забезпечення за період з 13 липня 2016 року по 19 листопада 2019 року в загальному розмірі 560 247,43 грн., з посиланням на вимоги «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», постанов Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 100 від 08 лютого 1995 року «Порядок обчислення середньої заробітної плати», наказу № 138 від 17 лютого 2017 року, яким затверджено «Перелік посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
18 грудня 2019 року, ухвалою суду прийнято відмову позивача від позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування наказу № 11 о/с від 06 листопада 2017 року та зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді та закрито провадження по справі в цій частині.
18.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду стосовно зобов`язання відповідача виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 р. у справі № 808/129/18 адміністративний позов    ОСОБА_1  до  Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці      про зобов`язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу - задоволено частково. 
Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2017 року по 19 листопада 2019 року в сумі 40 359 (сорок тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 80 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, Управлінням Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 р. у справі № 808/129/18, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що на момент прийняття спірного рішення, не існує жодного нормативно-правового акту, що регулює питання виплати грошового забезпечення  особам рядового і начальницького складу, що унеможливлює виконання судового рішення.
Також не погодився з судовим рішенням позивач, та звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій наполягає на необхідності повного задоволення позовних вимог. В частині нарахування та виплати грошового забезпечення відповідно до наведених позивачем розрахунків. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Перевіривши доводи апеляційних скарг матеріалами справи, суд приходить  до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, наказом № 664 від 08 червня 2015 року «Про ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці» ліквідовано останнє та створено комісію з його ліквідації.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 741 від 22 червня 2015 року "Про організаційно-штатні зміни в підрозділах транспортної міліції" затверджено Перелік змін у штатах МВС, відповідно до якого скорочено 137 посад в УМВС України на Придніпровській залізниці та 110 посад у Лінійному відділі на станції Запоріжжя (скорочуються всі посади).
Наказом УМВС України на Придніпровській залізниці № 138 від 30 червня 2015 року "Про організаційно-штатні зміни в УМВС" оголошено перелік змін у штатах УМВС та здійснено заходи для приведення в дію змін щодо оптимізації структури та штатної чисельності органів внутрішніх справ.
ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 03 березня 1999 року, що підтверджується копією його трудової книжки.
Наказом Управління МВС України на Придніпровській залізниці № 80о/с від 21 серпня 2015 року "По особовому складу" старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя з 31 серпня 2015 року звільнено за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів), визначена вислуга років у календарному обчислені 17 років 11 місяців 02 дні.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року у справі № 808/7220/15 визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці №80о/с від 21 серпня 2015 року "По особовому складу" в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас (з постановкою на військовий облік) на підставі п.64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя з 31 серпня 2015 року.
Наказом УМВС України на Придніпровській залізниці № 88 о/с від 25 вересня 2015 "По особовому складу" на підставі довідки про тимчасову непрацездатність від 07 вересня 2015 року № 017512 вирішено вважати таким, який перебував на стаціонарному лікуванні з 20 серпня 2015 року до 07 вересня 2015 року та внесено зміни до наказу УМВС від 21 серпня 2015 року № 80о/с у частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 , інспектора слідчого відділення лінійного відділу на стації Запоріжжя з 31 серпня 2015 року, якого вважати звільненим 08 вересня 2015 року, у зв`язку з чим, позивачу пропонувалось надати трудову книжку до відділу кадрового забезпечення УМВС для зміни дати звільнення.
08 серпня 2016 року головою ліквідаційної комісії УМВС України на Придніпровській залізниці прийнято наказ № 4 о/с "По особовому складу" яким звільнено у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п. 64 "г" (через скорочення штатів) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя, з 6 листопада 2015 року.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року у справі №  808/2924/16 визнано протиправними та скасовано накази УМВС України на Придніпровській залізниці №88о/с від 25 вересня 2015 "По особовому складу" щодо внесення змін до наказу УМВС від 21 серпня 2015 року №80о/с у частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1, інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя з 08 вересня 2015 року та №4 від 08 серпня 2016 року щодо звільнення ОСОБА_1 за п.64 (через скорочення штатів), згідно з "Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ", відповідно до пунктів 10 та 11 XI Закону України "Про національну поліцію" з 06 листопада 2015 року.
Наказом УМВС України на Придніпровській залізниці №  6 о/с від 10 липня 2017 року звільнено у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п. 64 "г" (через скорочення штатів) старшого лейтенанта ОСОБА_1 (М-148386), інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя з 06 листопада 2015 року.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, по справі № 808/2300/17, визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України на Придніпровській залізниці №  6о/с від 10 липня 2017 року, зобов`язано УМВС України на Придніпровській залізниці поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя УМВС України на Придніпровській залізниці з 06 листопада 2015 року.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2017 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, по справі № 8085/2300/19, скасовано та прийнято нову, якою в позові відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року, по справі № 808/2300/19, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 20107 року скасовано. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року залишено в силі.
Наказом УМВС України на Придніпровській залізниці № 11 о/с від 06 листопада 2017 року звільнено у запас Збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п. 64 "г" (через скорочення штатів) старшого лейтенанта ОСОБА_1 (М-148386), інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя з 06 листопада 2015 року.
Позивач, вважаючи протиправним наказ УМВС України на Придніпровській залізниці № 11 о/с від 06 листопада 2017 року "По особовому складу", звернувся до суду з позовом.
20 листопада 2019 року, наказом УМВС України на Придніпровській залізниці № 4 "По особовому складу", накази № 11 о/с від 06 листопада 23017 року та № 6 о/с від 10 липня 2017 року скасовані відповідачем в частині звільнення ОСОБА_1 та поновлено останнього на посаді інспектора слідчого відділення лінійного відділу на станції Запоріжжя УМВС України на Придніпровській залізниці з 06 листопада 2015 року.
Позивач звернувся до суду з вимогою виплатити середні заробіток за час вимушеного прогулу.
Дослідивши обставини по справі колегія суддів доходить наступних висновків.
Так, відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено «Порядок обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно з пунктом 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно пункту 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 порядку).
Тобто, у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення рішення суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, або день поновлення позивача на роботі.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено «Порядок обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому, враховується положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Абзацом 3 пункту 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно з пунктом 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно пункту 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.
Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 порядку).
Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення рішення суду яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, або день поновлення позивача на роботі. 
Вищенаведене на думку колегії суддів свідчить про вірність висновків суду при обранні порядку та способу обрахунку середнього заробітку під час вимушеного прогулу.
Так само погоджується судова колегія з висновками суду щодо неможливості застосувати наведені позивачем розрахунки середнього заробітку, оскільки останні заявлені позивачем з посиланням на нормативно-правові акти, що застосовуються при обчисленні грошового забезпечення поліцейських, в свою чергу позивача поновлено на посаді в системі МВС, а отже застосування наведених норм не є можливим. 
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час обрахунку періоду за який позивачу необхідно відшкодувати середній заробіток, судом першої інстанції допущено помилку щодо розрахунку періоду вимушеного прогулу.
На службі позивача поновлено 20 листопада 2019 року, на підставі наказу № 4 від 20 листопада 2019 року.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2016 року по справі № 808/7220/15 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 31 серпня 2015 року по 12 липня 2016 року. Грошове забезпечення за вказаний період вплачено про що не заперечується сторонами.
Тому, належний період для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу є з 13 липня 2016 року, а не з 13 липня 2017 року, як вказано судом першої інстанції) по 19 листопада 2019 року.
З урахуванням зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визначити період вимушеного прогулу позивача за який повинно бути обраховано середній заробіток. 
Відповідно до довідки Управління МВС України на Придніпровській залізниці встановлено середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 в розмірі 46,93 грн.
Таким чином, оскільки середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 на момент звільнення складало 46,93 грн., які слід помножити на 1225 календарних днів, за період з 13 липня 2016 року по 19 листопада 2019 року, вимушеного прогулу, що дорівнює 57  489,25 грн.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції допущено помилку під час обрахунку періоду та суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що згідно до приписів ст. 317КАС України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позовних вимог.
В решті заявлених вимог апеляційних скарг не вбачається підстав для їх задоволення, оскільки доводи апеляційних скарг розглянуті та спростовані судом першої інстанції, свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи не знайшли.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці та ОСОБА_1 на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  06 лютого 2020 р. у справі № 808/129/18 - задовольнити частково.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  06 лютого 2020 р. у справі № 808/129/18 - скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.
Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 13 липня 2016 року по 19 листопада 2019 року в сумі 57 489  (п`ятдесят сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.   
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко