ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1087/20 Справа № 174/342/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову суддів Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , працює на ВГМК, 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
       Цією постановою судді ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , 10.05.2020 р., о 03 год. 55 хв. в м. Вільногірськ Дніпропетровської області по вул. Молодіжна, 28 керував автомобілем "PEUGEOT G5"  НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння (невиразна мова, запах спиртного з порожнини рота) згідно медичного висновку № 32 огляд проводився за допомогою газоаналізатора "Драгер" 0,97 проміль алкоголю у встановленому законом порядку ВЦМЛ перебував в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.
В апеляції:
       - Малик М.І. просить поновити строк апеляційного оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що він був позбавлений можливості надати суду пояснення,  своєчасно заявити клопотання про закриття провадження у справі, оскільки він перебував на лікуванні до 27 липня 2020 року, а копію оскаржуваної постанови він отримав поштою 05 серпня 2020 року.
       Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає, що на дату постановлення судового рішення, редакція статті 130 КУпАП передбачала відповідальність за керування річковими, морськими або маломірними суднами в стані алкогольного сп`яніння, а той час, як він керував автомобілем “Пежо Ж5”.
        ОСОБА_1 в судове засідання до апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини свого не прибуття не повідомив, тому відповідно до ст. 294 КУпАП його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги співставивши їх із викладеними доводами, щодо незаконності та протиправності прийнятого судового рішення, приходжу до наступного висновку. 
Вирішуючи питання про поновлення строку на оскарження постанови судді, враховую позицію ОСОБА_1 , яка не спростована матеріалами справи, вважаю наведені ним обставини поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді та, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя необхідно поновити строк на оскарження цієї постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суддя зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії 0Б № 034518 від 10 травня 2020 року, та який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 10 травня 2020 року, в присутності яких був складений протокол щодо ОСОБА_1 та в присутності яких останній відмовився під підпису в цьому протоколі; висновку медичного огляду № 32 від 10 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння, за згідно якого перебував в стані алкогольного сп`яніння; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, а також іншими матеріалами справи. 
Досліджені та перевірені місцевим судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Таким, чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 , у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. Суд першої інстанції розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
Посилання апеляційної скарги щодо неврахування суддею змін до законодавства в частині скасування адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, щодо керування автомобілями в стані алкогольного сп`яніння, є помилковими, так як Закон України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», набрав чинності 01 липня 2020 року і цим законом було посилено відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП, що відповідно до ст. 8 КУпАП не має зворотної сили.
А тому, оскільки подія у даній справі мала місце 10.05.2020 року, то в даному випадку справа розглянута за редакцією ст. 130 КУпАП, яка діяла до введення посилення відповідальності.
Посилання  ОСОБА_1 як на підставу скасування постанови у зв`язку з розглядом справи без його участі є також безпідставним, оскільки відповідно до постанови судді першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи неодноразово належним чином сповіщеним про місце та час розгляду справи, до суду не з`являвся, а тому суд першої інстанції з метою дотримання розумності строків розгляду справи, розглянув справу за їх відсутності, що узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 268 КУпАП. 
Даних чи доказів які б свідчили про обмеження прав ОСОБА_1 в наданні ними як суду першої інстанції так і в апеляційній інстанції доказів в підтвердження своїх доводів чи в обмеженні будь яких інших їх прав, передбачених ст. 268 КУпАП, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
ПОСТАНОВИЛА: 
Клопотання ОСОБА_1  про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року - задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження цієї постанови. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Постанову судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                   О.М.Кононенко