Ухвала
31 липня 2020 року
м. Київ
справа № 186/1374/19
провадження № 61-10573ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 12 листопада 2019 року, додаткове рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року 
та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду позовом 
до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - ПрАТ «УАСК «АСКА»), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), ОСОБА_2 про відшкодування солідарно майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), 
у розмірі 37 804, 84 грн, витрат на проведення експертизи в розмірі 
1 500 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 1 100 грн.
Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 12 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 300, 48 грн та витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в розмірі 3 тис. грн, а всього 8 300, 48 грн, витрати на проведення дослідження транспортного засобу в розмірі 330 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 242 грн, а всього 8 872, 48 грн. 
У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Додатковим рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 
на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого нею при пред`явленні позову до суду судового збору в розмірі 169, 05 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 12 листопада 2019 року та додаткове рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року залишено без змін.
14 липня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Першотравенського міського 
суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року, додаткове рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 12 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про стягнення 
з ОСОБА_2 на її користь 29 504, 36 грн, вирішити питання розподілу судових витрат.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно 
до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду 
і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, 
що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же статті ЦПК України. 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Ціна позову у цій справі становить 39 304, 84 грн, тобто суму, яка станом 
на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму 
для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону.
ОСОБА_1 вказала, що у касаційній скарзі порушено питання 
права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа для неї має виняткове значення, тому є підстави для відкриття касаційного провадження. 
Верховний Суд, враховуючи ціну позову, правовідносини сторін, розмір задоволених позовних вимог, дослідивши доводи касаційної скарги, зміст оскаржених судових рішень, не знаходить ознак винятковості цієї справи для особи, яка подала касаційну скаргу.
Фундаментального значення результатів розгляду цієї справи, вирішення якої пов`язано значною мірою з реалізацією принципу змагальності сторін, доведенням та спростуванням розміру завданої внаслідок ДТП майнової шкоди, для формування єдиної правозастосовчої практики не виявлено.
Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу 
на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2019 року, додаткове 
рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 
від 12 листопада 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович