ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2020 року 
м. Київ
справа №320/3588/17(2-а/320/145/17)
адміністративне провадження №К/9901/41090/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Шарапи В.М.,
суддів – Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України (далі – МО України) на постанову Мелітопольського районного суду Запорізької області від 8 серпня 2017 року у складі судді Урупи І.В. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року у складі колегії суддів: Бишевської Н.А. (головуючий), суддів: Семененка Я.В., Добродняк І.Ю. у справі за позовом ОСОБА_1 до МО України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОПИСОВА ЧАСТИНА          
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив:
1.1 - визнати протиправними дії відповідача, щодо не призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності III групи, внаслідок контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі –Порядок №975) та Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-XII); 
1.2 - зобов`язати відповідача здійснити йому нарахування та провести виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності III групи, внаслідок контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону №2011-XII та Порядку №975 у розмірі 217500 грн.
2. Мелітопольський районний суд Запорізької області постановою від 8 серпня        2017 року, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року, позовні вимоги задовольнив частково.
Визнав протиправною відмову МО України в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язав МО України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до статті 16 Закону №2011-XII та підпункту 2 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, (далі – Порядок №499; у редакції від 11 серпня 2011 року).
У іншій частині позовних вимог відмовив.
2.1 Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що у зв`язку із встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії, він має право на одноразову грошову допомогу згідно з положеннями частини другої статті 16 Закону №2011-XII, а відтак, позовні вимоги про визнання протиправною відмови відповідача у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги як особі звільненої з військової служби, інвалідність якої настала внаслідок контузії і захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, підлягають задоволенню.
3. Судами попередніх інстанцій встановлено:
3.1 ОСОБА_1 проходив військову службу на території Афганістану в період з             23 грудня 1982 року по 6 лютого 1985 року, тобто в період, коли там велись бойові дії, що підтверджується довідкою військового комісара Мелітопольсько-Веселівського ОРВК від 29 листопада 2012 року, яка видана на підставі архівної довідки №211957 від 2 лютого 2007 року.
3.2 Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарською комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №840 від 9 вересня 2010 року - множинні вогнепальні осколкові поранення голови, обличчя, лівої голені (контузія головного мозку – 1984 року), колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1964 року народження, що підтверджено висновком спеціаліста №249 від 29 червня 2010 року, виданого Запорізьким обласним бюро СМЕ Мелітопольського міжрайонного відділення, наслідком яких стали шкіряні рубці на лобу справа, розміром 2,2 см, на лівої носогубної складки розміром 2 см, на передньої внутрішньої поверхні лівої голені (у кількості до 7) розмірами 8x7-5,5 см, що в подальшому призвело до розвитку: "Віддалених наслідків ЗЧМТ (контузія головного мозку 1984 року) у вигляді посттравматичної дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ступеню, з розсіяною пірамідною симптоматикою, інтелектуально-мнестичним зниженням, посттравматичного арахноїдиту з порушенням лікворо-циркуляції, вегето-дисфункцією, двобічної хронічної сеисоневральної приглуховатості", що підтверджується військово- медичними та військово-обліковими документами – поранення, контузія та захворювання, як наслідок перенесеної контузії, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.
3.3 22 серпня 2012 року ОСОБА_1 була первинно встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку з хворобою, що настала внаслідок контузії під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК.
3.4 ОСОБА_1 . МСЕК неодноразово повторно визначалася ІІІ група інвалідності, що настала внаслідок контузії під час виконання обов`язків військової служби, та             18 жовтня 2016 року була повторно призначена ІІІ група інвалідності, що настала внаслідок контузії під час виконання обов`язків військової служби строком до              18 жовтня 2018 року.
3.5 Позивач звернувся до уповноваженого органу МО України – ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю ІІІ групи, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, де велись бойові дії, однак, у призначені одноразової грошової допомоги позивачу відмовлено.
3.6 Не погодившись з отриманою відмовою позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, МО України звернулося із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
4.1 На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що позивач пропустив строк звернення за одноразовою грошовою допомогою, оскільки первинно інвалідність йому встановлено в 2012 році, тому право на отримання цієї допомоги виникло 22 серпня 2012 року і реалізувати своє право він міг протягом трьох років до 22 серпня 2015 року. 
Крім того, скаржник зазначив, що зобов`язуючи призначити та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, суд підмінив орган державної влади та перебрав на себе повноваження щодо вирішення питань, віднесених законодавством до компетенції цього органу державної влади.
5. Позивач відзив на касаційну скаргу не подав.
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
6. При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи частин першої-другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), у відповідності до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7. Перевірку правильності застосування судами норм матеріального права суд касаційної інстанції здійснює у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Перегляд справи судом касаційної інстанції здійснюється за правилами, встановленими КАС України у редакції до 8 лютого 2020 року. 
8. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Статтею 41 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі – Закон №2232-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
10. Відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону №2011-XII (у редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
11. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
12. При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 (Офіційний вісник України, 2008 р., №39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від        21 лютого 2007 року №284 (Офіційний вісник України, 2007 р., №14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від      21 листопада 2007 року №1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., №89, ст. 3255);
допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
13. Відповідно до пункту 3 Порядку №975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:
у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;
у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
14. Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме Закон №2011-XII, Порядок №499.
15. Так, частиною другою статті 16 Закону №2011-XII, (у редакції чинній до 1 січня 2014 року), передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
16. Аналогічне правило закріплено Порядком №499.
17. Так, відповідно до підпункту 2 пункту 2 вказаного Порядку, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.
18. З приводу посилань заявника касаційної скарги на те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло 22 серпня 2012 року, але із відповідною заявою він звернувся лише у грудні 2015 року, тобто із пропуском трирічного строку звернення, встановленого частиною восьмою статті 16-3 Закону №2011-XII, колегія суддів зазначає наступне.
19. Як зазначалось вище, пунктом 2 Порядку №975 встановлено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
20. Днем виникнення права на одноразову грошову допомогу у позивача є 22 серпня 2012 року відповідно до приписів пункту 3 Порядку №975, що відповідачем не заперечується, а відтак виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися на підставі нормативно-правових актів, які були чинні на момент встановлення позивачу інвалідності.
21. Так, частина восьма статті 16-3 Закону №2011-XII, якою встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права, набрала чинності лише з 1 січня 2014 року відповідно до пункту 1 Перехідних положень Закону України від 4 липня 2012 року №5040-VI “Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців”.
22. Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
23. Таким чином, у силу приписів статті 58 Конституції України, частина восьма статті              16-3 Закону №2011-XII, внесена Законом України від 4 липня 2012 року №5040-VI “Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців”, набрала чинності 1 січня 2014 року, а тому на спірні правовідносини не розповсюджується.
24. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року (справа №0640/3952/18).
25. З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що у спірних правовідносинах застосовується редакція статті 16 Закону №2011-XII, яка діяла до 1 січня 2014 року, оскільки інвалідність вперше позивачу встановлена у 2012 році.
26. Щодо позовних вимог про зобов`язання МО України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до статті 16 Закону №2011-XII та підпункту 2 пункту 2 Порядку, колегія судді зазначає наступне. 
27. Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначений Порядком №975 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
28. Пунктом 4 Порядку №499, встановлено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.
29. Відповідно до пункту 7 Порядку №499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. 
Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження  зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. 
30. Аналогічний порядок передбачений пунктом 13 Порядку №975.
31. Судами встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача Департаменту фінансів МО України на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист за вих. №248/3/6/645 від 16 лютого 2016 року, згідно якого, направлені документи у відношенні позивача, були повернуті без реалізації.
32. Таким чином, МО України не ухвалило жодного рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, а фактично повернуло її із зазначенням причин повернення, а відтак діяло протиправно.
33. Ураховуючи, що Порядком саме на відповідача покладено обов`язок прийняти рішення про наявність чи відсутність у особи права на отримання нею одноразової грошової допомоги, а МО України жодного рішення по суті по заяві позивача не приймав, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зобов`язання МО України призначити і виплатити позивачу спірну одноразову грошову допомогу відповідно до Закону №2011-XII і Порядку №975 не ґрунтуються на правильному застосуванні  норм матеріального права.>
34. Відповідно до частини першої, третьої та четвертої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
35. Ураховуючи, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав на наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена статтею 16 Закону №2011-XII, проте помилково вказав у резолютивній частині про зобов`язання МО України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до статті 16 Закону №2011-XII та підпункту 2 пункту 2 Порядку №499, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни абзацу четвертого резолютивної частини рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виклавши у наступній редакції:
«Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій постанові».
Керуючись пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від            15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд –
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України, задовольнити частково.
Змінити постанову Мелітопольського міськрайонного Запорізької області від                 8 серпня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови Мелітопольського міськрайонного Запорізької області від 8 серпня         2017 року у такій редакції:
“Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій постанові».
У решті постанову Мелітопольського міськрайонного Запорізької області від 8 серпня 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Шарапа
Судді:                                                                                                              С.Г. Стеценко
                                                                                                              С.М. Чиркін