ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2020 року          м.Дніпро         Справа №  908/868/19 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Паруснікова Ю.Б.,  Вечірка І.О.,  
секретар судового засідання: Вітко Г.С.,
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві  на постанову Господарського суду Запорізької області  від 16.01.2020 року ( суддя Юлдашев О.О.) у справі №908/868/19
Кредитори:
1/  Товариство з обмеженою відповідальністю "Венера Союз", код ЄДРПОУ 38899370 (вул. Малишка, 4, м. Обухів, Київська область, 08700)
2/ Головне управління ДПС у м. Києві, код ЄДРПОУ 39439980 (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116)
Боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю  "ПАВЕР БАН", код ЄДРПОУ 40033089 (вул. Фортечна, 6, м. Запоріжжя, 69002)

                                                  ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.
Постановою  Господарського суду Запорізької області від 16.01.2020 року у справі №908/868/19 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕР БАН", код ЄДРПОУ 40033089 (вул. Фортечна, 6, м. Запоріжжя, 69002). 
          Припинено  повноваження розпорядника майна боржника Сиротенко О.О.
          Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАВЕР БАН", код ЄДРПОУ 40033089 (вул. Фортечна, 6, м. Запоріжжя, 69002) - банкрутом.
          Відкрито  ліквідаційну процедуру.
Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕР БАН" призначено арбітражного керуючого Сиротенко Олександра Олександровича (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 (свідоцтво Міністерства Юстиції України № 520 від 28.03.2013р., адреса: вул. Незалежної України, 39-а, офіс 4, м. Запоріжжя, 69037). 
          Оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України  повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. 
          Скасовано арешти, накладені на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника.
          Зобов`язано ліквідатора здійснити ліквідаційну процедуру відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства у строк до 16.01.2021. 
Постанова мотивована тим, що боржник не має активів за рахунок яких можливо було б погасити кредиторську заборгованість, а також Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАВЕР БАН" неспроможне відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з постановою господарського суду, до апеляційної інстанції звернулось Головне управління ДПС у м. Києві  із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Запорізької області від 16.01.2020 року по справі №908/868/19, закрити провадження по справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає наступне. 
2.1.Судом першої інстанції не встановлювалось та не витребовувалось доказів надання ліквідатором ТОВ "ПАВЕР БАН" до органів доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування документів підприємства, у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку для проведення відповідних перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та страхових коштів.
Зазначене, на думку скаржника,  свідчить про недотримання ліквідаційною комісією приписів ч. 7 статті 111 ЦК України щодо добровільної ліквідації боржника, що позбавило органи державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування можливості проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування та права заявити свої претензії боржнику (за їх наявності) в досудовій процедурі ліквідації боржника.
2.2. Господарський суд повинен перевірити обґрунтованість підстав для порушення провадження у справі по банкрутство, з`ясувати наявність або відсутність у боржника ознак банкрутства, зокрема: наявність непогашених, визнаних судом грошових вимог кредиторів, перевищення грошових зобов`язань боржника над його майном (пасив над активом, порівнявши відомості обох величин та встановивши недостатність майна для задоволення вимог кредиторів (неспроможність), незадовільний результат заходів фінансового оздоровлення боржника.
Відповідно до Звіту про фінансовий стан ТОВ "Павер Бан" станом на 30.09.2018 року вартість активів боржника складає 62 258,20тис. грн.
У звіті про фінансовий стан ТОВ "Павер Бан" станом на 30.06.2018 року вартість активів боржника складає 58 284,8тис. грн.
Окрім того, з фінансового звіту ТОВ "Павер Бан" вбачається, що за 2018 рік підприємство отримувало дохід, з чого , на думку скаржника, можна зробити висновок, що підприємством провадилась активна господарська діяльність з значним грошовим оббігом, а отже стверджувати про стійку фінансову неплатоспроможність ТОВ "Павер Бан" передчасно, а відтак судом першої інстанції належним чином не було проведено аналізу активів та пасивів боржника та належним чином не з`ясовано питання про недостатність вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів, оскільки, визнаючи боржника банкрутом, суд у будь- якому випадку має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів.
Суд першої інстанції безпідставно порушив провадження у даній справі про банкрутство в порядку норм ст. 11 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а в подальшому - виніс оскаржувану постанову про визнання боржника банкрутом, не звернувши уваги на визначені вище обставини та недотримання боржником норм ст.ст. 105, 110, 111 ЦК України та ст. 11, 95 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", 34 Кодексу України з процедур банкрутства.
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Ліквідатор боржника надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на наступне. 
Скаржник не скористався своїм правом на оскарження ухвали суду про порушення провадження у справі про банкрутство, а тому доводи апеляційної скарги про незаконне порушення провадження у справі про банкрутство є безпідставними. 
Ліквідатор зазначає, що недостатність нерухомого майна боржника для задоволення вимог кредиторів підтверджена матеріалами справи та аналізом фінансового становища підприємства. 
Також ліквідатор стверджує, що на виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" боржником до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство надано усі необхідні документи, яким надано оцінку судом першої інстанції.
ТОВ "Венера Союз" не скористалося своїм правом надати відзив на апеляційну скаргу.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2020 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  Головного управління ДПС у м. Києві  на постанову Господарського суду Запорізької області  від 16.01.2020 року у справі №908/868/19 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 07.07.2020 року.
07.07.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. 
Беручи до уваги, що неявка учасників справи не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для її розгляду у судовому засіданні, справа переглядалася без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанову Господарського суду Запорізької області від 16.01.2020 у справі № 908/868/19 слід скасувати, провадження у справі закрити.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, боржник звернувся до суду з заявою, посилаючись на обставини, встановлені  ч.5 ст. 11 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Згідно з ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.08.2019 відкрито провадження у справі № 908/868/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕР БАН", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено арбітражного керуючого Дзус Тетяну Іванівну розпорядником майна боржника, оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "Павер Бан", призначено попереднє засідання суду.  
За результатами попереднього судового засідання від 19.12.2019 року у даній справі визнані кредиторські вимоги до боржника:
1)Товариства з обмеженою відповідальністю "Венера Союз" у розмірі 1     097     800,00 грн -     основного боргу (4-та черга задоволення).
2) Головного управління ДПС у м. Києві у розмірі 1     069,67 грн - штрафні санкції та пеня (6-та черга задоволення).
Постановою  Господарського суду Запорізької області від 16.01.2020 року у справі №908/868/19 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАВЕР БАН", код ЄДРПОУ 40033089 (вул. Фортечна, 6, м. Запоріжжя, 69002). 
          Припинено  повноваження розпорядника майна боржника Сиротенко О.О.
          Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАВЕР БАН", код ЄДРПОУ 40033089 (вул. Фортечна, 6, м. Запоріжжя, 69002) - банкрутом.
          Відкрито  ліквідаційну процедуру.
6.Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
    Правовідносини, пов`язані з відкриттям /порушенням та здійсненням провадження у справі про банкрутство, регулювались, на момент звернення боржника із заявою про порушення цієї справи про банкрутство, нормами Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі -Закон про банкрутство)
За змістом норм частини 2 статті 10, частини 1 статті 11 та імперативних норм частини 5 статті 11 Закону про банкрутство законодавець розмежовує право та обов`язок боржника звернутись із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, встановлюючи відмінності щодо передумов для такого звернення, зокрема у вигляді складових (підстав), що підлягають доведенню боржником для відкриття провадження у справі про банкрутство, а відповідно і щодо доказів, що мають додаватись боржником до заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина 3 статті 10, частини 3 та 5 статті 11 Закону про банкрутство тощо).
Разом з цим, норми частини 3 статті 11 Закону про банкрутство, мають універсальний характер та розповсюджуються на всі заяви боржника про відкриття провадження у справі про банкрутство, встановлюють єдині вимоги до документів, що додаються до заяви боржника, серед яких законодавець виокремлює рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.
За загальними вимогами ч.3 і ч.4 ст. 11 Закону про банкрутство в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, до заяви боржника про порушення провадження  у справі додаються також: 
- установчі документи боржника - юридичної особи;
- бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату;
- перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;
- перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місцезнаходження, а також загальна балансова вартість майна;
- перелік майна, що перебуває у заставі або є обтяженим у інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кредиторів, на користь яких вчинено обтяження майна боржника, їх ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційні коди юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), суми їх грошових вимог, підстави виникнення зобов`язань, а також строки їх виконання згідно із законом або договором;
- довідка органів приватизації (органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності) стосовно наявності або відсутності на балансі підприємства, щодо якого порушено справу про банкрутство, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до його статутного капіталу;
- перелік осіб, що мають невиконані зобов`язання перед боржником, із зазначенням вартості таких зобов`язань, терміну виконання та підстав виникнення;
- відомості про всі рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, їх реквізити;
- відомості про всі рахунки, на яких обліковуються цінні папери, що належать боржнику, їх реквізити;
- протокол загальних зборів (конференції) працівників боржника, відповідне рішення первинної профспілкової організації боржника (за наявності кількох первинних організацій - їхнє спільне рішення), на яких обраний представник працівників боржника для участі у справі про банкрутство, якщо такі збори (конференція) відбулися до подачі заяви боржника до господарського суду;
- копія спеціального дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, а в разі закінчення терміну дії такого дозволу - довідка про наявність у боржника матеріальних носіїв секретної інформації (технічної документації, виробів, їхніх дослідних зразків тощо);
- рішення власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника про звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство; 
- інші документи, які підтверджують неплатоспроможність боржника.
Боржник подає заяву до господарського суду за наявності майна, достатнього для покриття судових витрат, якщо інше не передбачено цим Законом.
При подачі заяви боржником ці вимоги були порушені, що підтверджується наступним. 
До заяви боржника про порушення провадження у справі про банкрутство було надано: 
- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;
- протокол Загальних зборів учасників ТОВ "Павер Бан" від 30.01.2019 року, яким вирішено  надати повноваження  директору  Єнченкову О.Е. на подачу заяви про порушення справи про банкрутство у зв`язку з неможливістю розрахуватися з кредиторами  у відповідності до ч.5 ст. 11 Закону про банкрутство Господарського суду Запорізької області;
-  договори, претензії та видаткові накладі, якими боржник підтверджував наявність у нього заборгованості перед ТОВ "Венера Союз" та ТОВ "Палмас".
Будь яких інших документів, передбачених ч.3 ст. 11 Закону про банкрутство, боржником не було додано як до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, так і на момент проведення підготовчого засідання - 15.08.2020 року.
Крім того, в заяві про порушення провадження у справі про банкрутство боржник зазначає, що у нього відсутні рахунки в банках та інших фінансових установах. 
Проте, нормами статті 69 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату звернення Боржника із заявою про порушення провадження у цій справі про банкрутство, далі - ПК України) визначені вимоги до відкриття та закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до пунктів 69.1, 69.2, 69.3 цієї статті ПК України банки та інші фінансові установи відкривають поточні та інші рахунки платникам податків - юридичним особам (резидентам і нерезидентам) незалежно від організаційно-правової форми, відокремленим підрозділам та представництвам юридичних осіб, для яких законом установлені особливості їх державної реєстрації та які не включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, за наявності документів, виданих контролюючими органами, що підтверджують взяття їх на облік у таких органах, або виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (для осіб, взяття на облік яких у контролюючих органах здійснюється на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань") чи інформації з цього реєстру, отриманої банком відповідно до закону, із зазначенням даних про взяття на облік в контролюючих органах як платника податків.
Банки та інші фінансові установи зобов`язані надіслати повідомлення про відкриття або закриття рахунка платника податків - юридичної особи, у тому числі відкритого через його відокремлені підрозділи, чи самозайнятої фізичної особи до контролюючого органу, в якому обліковується платник податків, у день відкриття/закриття рахунка.
У разі відкриття або закриття рахунка платника податків - банку, у тому числі відкритого через його відокремлені підрозділи, повідомлення надсилається в порядку, визначеному цим пунктом, лише в разі відкриття або закриття кореспондентського рахунка.
У разі відкриття або закриття власного кореспондентського рахунка банки зобов`язані надіслати повідомлення до контролюючого органу, в якому обліковуються, в строки, визначені цим пунктом.
Контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення від фінансової установи про відкриття рахунка зобов`язаний направити повідомлення про взяття рахунка на облік або відмову у взятті контролюючим органом рахунка на облік із зазначенням підстав у порядку, визначеному цим Кодексом.
Якщо контролюючий орган протягом строку, встановленого абзацом першим цього пункту, не направив повідомлення про відмову у взятті рахунка на облік, такий рахунок вважається взятим на облік у контролюючому органі за мовчазною згодою - у час та дату отримання фінансовою установою повідомлення (квитанції) контролюючого органу про підтвердження факту прийняття повідомлення до оброблення згідно з порядком подання повідомлень, встановленим відповідно до пункту 69.5 цієї статті.
Зі змісту вказаних норм статті 69 ПК України можна дійти висновку, що об`єктивно належними, повними та достатніми відомостями про відкриті банківські рахунки юридичної особи - боржника (платника податків) є відомості, що надані контролюючим органом, в якому обліковується цей платник податків, оскільки в силу наведених норм ПК України у банку та інших фінансових установ існує обов`язок надсилати контролюючому органу, в якому обліковується платник податків,    повідомлення про відкриття або закриття рахунка платника податків - юридичної особи (Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.20 № 910/8992/19).
Натомість суд першої інстанції під час відкриття провадження у справі про банкрутство наведеного не врахував, помилково взявши до уваги ствердження боржника стосовно відсутності відкритих рахунків, що в силу наведених норм закону свідчить про неможливість встановити наявність або відсутність відкритих рахунків боржника, і відповідно залишку коштів боржника на таких рахунках.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. У разі звернення до господарського суду боржника із заявою про порушення справи про банкрутство у підготовчому засіданні з`ясовуються ознаки неплатоспроможності боржника або її загрози.
Отже суд під час розгляду заяви про порушення справи про банкрутство, яка подана з підстав, передбачених частиною 5 статті 11 Закону про банкрутство, зобов`язаний перевірити додані до заяви документи на предмет їх відповідності вимогам Закону про банкрутство та іншим нормативно-правовим актам з метою встановлення на підставі належних та допустимих доказів обставин того, чи дійсно задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності).
Відкриваючи провадження у справі про банкрутство ТОВ "Павер Бан", (ухвала Господарського суду Запорізької області від 15.08.2020), суд зазначив, що недостатність  нерухомого майна боржника для задоволення вимог кредиторів підтверджена матеріалами справи та аналізом фінансового підприємства, в той час, як колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутній аналіз фінансового становища боржника, що свідчить про невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, обставинам справи.
Також боржником в порушення вимог частини 3 статті 11 Закону про банкрутство не додано до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство: установчі документи боржника, бухгалтерський баланс боржника на останню звітну дату; перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місце знаходження, а також балансова вартість майна. 
Крім того, апеляційним судом встановлено відсутність подання заявником доказів на підтвердження наявності активів, достатніх для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням провадження у справі про банкрутство.  
За приписами ч. 7 ст.16 Закону про банкрутство суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, передбачених ст. 15 цього Закону.
У свою чергу ч. 1 ст. 15 Закону про банкрутство у якості підстави для повернення заяви про порушення справи про банкрутство визначає невідповідність заяви змісту вимог, зазначених у цьому Законі.
Аналіз вищезазначених норм Закону про банкрутство свідчить, що відсутність у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в силу імперативних приписів ч. 4 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.03.2018 року по справі №904/1853/17).
Таким чином судом першої інстанції, не перевірено факт наявності у боржника активів достатніх для покриття судових витрат, пов`язаних із здійсненням  провадження у справі про банкрутство
Колегія суддів зазначає, що встановлення наявності у боржника майна, його складу і обсягу дозволяє суду на стадії розгляду заяви про порушення справи про банкрутство з підстав загрози неплатоспроможності, встановити чи дійсно задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами та встановити  у зв`язку із цим, чи є підстави для відкриття провадження відповідно до частини 5 статті 11 Закону про банкрутство (загроза неплатоспроможності), однак матеріали справи свідчать, що боржником не надано до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство будь-яких доказів на підтвердження неплатоспроможності ( загрози неплатоспроможності).
Ці обставини свідчать про порушення заявником встановленого законом порядку ініціювання провадження у справі про банкрутство, а суд першої інстанції безпідставно відкрив провадження у справі про банкрутство, не врахувавши обов`язкових передумов та ознак, за яких порушується та здійснюється провадження у справі із застосуванням процедури, передбаченої     ч.5 ст.11  Закону про банкрутство, що в свою чергу, спричинило незаконність порушення провадження у справі про банкрутство боржника.
Оскаржувана  постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедура ухвалена судом 16.01.2020 року, тобто під час дії Кодексу України з процедур банкрутства. 
За змістом частини першої статті    49 Кодексу України    з процедур банкрутства у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.
Відповідно до статті 1 Кодексу банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедури санації та реструктуризації і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Кодексом, грошові вимоги кредиторів інакше, ніж через застосування ліквідаційної процедури; боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Згідно із статтею 58 Кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. Суд визначає строк, протягом якого ліквідатор зобов`язаний здійснити ліквідацію боржника. Цей строк не може перевищувати 12 місяців. Неявка у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про час і місце такого засідання, не перешкоджає провадженню у справі.
Завдання підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі.
За своєю правовою природою постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі, які господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
При винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, має бути доведено факт неплатоспроможності боржника, як того вимагає стаття 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень частини четвертої якої суб`єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.
Отже, враховуючи положення частини 4 статті 205 Господарського кодексу України, визнаючи боржника банкрутом, суд має встановити його неоплатність, тобто недостатність майна для задоволення вимог кредиторів, у зв`язку з чим при винесенні постанови про визнання боржника банкрутом та при відкритті ліквідаційної процедури суд в обов`язковому порядку повинен з`ясувати як актив, так і пасив боржника та порівняти їх дані.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції послався лише на те, що боржник не має активів, за рахунок яких можливо було б погасити кредиторську заборгованість, а також на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Павер Бан" неспроможне відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури, врахувавши при цьому результати проведеної розпорядником майна боржника інвентаризації.
Однак колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Розпорядником майна не надано до господарського суду відомостей про аналіз фінансово-господарського стану боржника, не вивчались баланси боржника за 2018 рік та на час відкриття провадження у справі про банкрутство. Не було з`ясовано місцезнаходження отриманої боржником від ТОВ "Венера Союз" вітрин круглих з перфорацією 2019 року в кількості 100 шт. згідно з видатковою накладною № 1 від 21.01.2019 року (т.1 а.с. 22)  та залізобетонного паркану ЗП 400-2  в кількості 500 шт згідно з видатковою накладною № 1 від 21.01.2019 року (т.1 а.с. 28).
Наданий скаржником фінансовий звіт суб`єкта малого підприємства - ТОВ "Павер Бан" станом на 30.09.2018 року свідчить про те, що запаси, у тому числі готова продукція на кінець звітного періоду складала 22 846,5 тис. грн.; дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи та послуги -  14 131,6 тис. грн.; гроші та їх еквіваленти  145,2  тис. грн..; інші оборотні активи - 1481,3 тис. грн.; зареєстрований (пайовий) капітал - 75 тис. грн.; нерозподілений прибуток (непокритий збиток) - 491,7  тис. грн.; поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги - 35056,3 тис. грн.; поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом - 30 тис. грн.; поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з оплати праці - ,4 тис. грн.; інші поточні зобов`язання - 61 191,5 тис. грн.; чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - 212 051,3 тис. грн.; собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) - 199721 тис. грн.; інші операційні  витрати - 12829,8 тис. грн.; фінансовий результат до оподаткування - 559,6 тис. грн.
Наведене свідчить, що судом не було надано належної оцінки активам боржника, співставленню їх з пасивами та наявності ознак неплатоспроможності боржника.
Крім того, колегія суддів вважає, що не можна стверджувати, що інвентаризація проводилась належним чином з наступних підстав.
Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджене Наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 р. № 879, визначає порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів.
У розділі ІІ зазначеного Положення зазначено, що для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства. У тих випадках, коли бухгалтерський облік ведеться безпосередньо керівником підприємства, інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства самостійно. Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.
Відповідно до пункту 5 Положення  інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.
Такими заходами можуть бути отримання відповідних витягів з реєстрів, які діють відповідно до Законів України "Про Державний земельний кадастр", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Колегія суддів вважає, що лише після проведення інвентаризації всього майна підприємства, його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника, а також вжиття всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості підприємства-боржника, можливо встановити, що активів підприємства недостатньо для задоволення вимог кредиторів та наявність підстав для звернення до господарського суду з заявою про порушення справи  про банкрутство боржника.
З матеріалів справи вбачається, що інвентаризація активів та зобов`язань боржника проводилась арбітражним керуючим Сиротенко О.О. та Зінченко О.В., який 18.11.2019 року видав наказ № 1 (т.2 а.с. 77) про проведення інвентаризації. Проте матеріали справи не містять будь - яких документів, на підставі яких можна встановити статус ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для визнання ТОВ "Павер Бан" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі.
7.Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не врахував обставини недотримання боржником вимог ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства колегія суддів вважає непідтвердженим, оскільки на момент відкриття провадження у справі про банкрутство у даній справі діяв Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Інші доводи скаржника визнаються судом апеляційної інстанції обґрунтованими, з підстав, викладених у п. 6 цієї постанови. 
Ствердження ліквідатора боржника Сиротенко О.О. про те, що скаржник не оскаржував ухвалу про порушення провадження у справі про банкрутство, а тому доводи про незаконне порушення провадження у справі є безпідставними, відхиляються апеляційним судом  з огляду на наступне.
Колегія суддів зазначає, що законність здійснення провадження у справі про банкрутство на всіх її процедурах може бути встановлена лише у випадку належної оцінки судом підставності порушення провадження у справі про банкрутство в цілому,    що також відповідає пункту 12 частини 1 статті 83 Закону України " Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (чинному на момент відкриття провадження у справі про банкрутство ) та пункту 9 частини 1 статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства про можливість закриття провадження у справі в інших випадках, передбачених Законом, зокрема, у випадку її безпідставного порушення (даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.11.2019 у справі №    908/2480/18). 
Також колегія суддів вважає неспроможним довід ліквідатора про те, що недостатність рухомого нерухомого майна боржника для задоволення вимог кредиторів підтверджена матеріалами справи та аналізом фінансового становища підприємства, оскільки в матеріалах справи наявні лише акти інвентаризації, з яких достеменно не можна встановити відсутність рухомого та нерухомого майна боржника, а аналіз фінансового становища підприємства взагалі відсутній в матеріалах справи. 
8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси за захистом яких особа звернулась до суду.
Порушено процедуру порушення і ведення справи про банкрутство.
9.Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві слід задовольнити, постанову Господарського суду Запорізької області від  16.01.2020 року по справі № 908/868/19 скасувати, як таку, що прийнята з неповним з`ясуванням обставин справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження у справі закрити внаслідок безпідставності його відкриття господарським судом.
          10. Судові витрати.
Оскільки Законом України "Про судовий збір" не передбачено ставки, від якої обчислюється судовий збір, за подання апеляційних та касаційних скарг на постанови суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, розподіл судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги,  не здійснюється. 
Керуючись ст.ст.  269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві  на постанову Господарського суду Запорізької області  від 16.01.2020 року у справі №908/868/19  - задовольнити. 
Постанову Господарського суду Запорізької області  від 16.01.2020 року у справі №908/868/19   -  скасувати. 
          Провадження у справі № 908/868/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Павер Бан", код ЄДРПОУ - 40033089 (69002 Запорізька обл. м.Запоріжжя вул. Фортечна, будинок 6 ) - закрити.          
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено  13.07.2020 року.
Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков 

                                                                                     І.О. Вечірко