Справа № 158/1376/20 	Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/950/20  Категорія: 70 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 вересня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,
секретар судового засідання – Концевич Я.О.,
з участю боржника – ОСОБА_1 ,
представника боржника – ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою боржника ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 , поданою від її імені представником ОСОБА_2 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2020 року,                                             

                                          В С Т А Н О В И В :
19 червня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 11.06.2020 Ківерцівським районним судом Волинської області у справі за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.06.2020 до досягнення дитиною повноліття. 
Заяву мотивовано тим, що при видачі зазначеного судового наказу судом не було враховано, що 27.04.2020 Луцьким міськрайонним судом Волинської області уже було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.04.2020 до досягнення дитиною повноліття і цю інформацію ОСОБА_3 від суду приховав.
З урахуванням наведеного просила переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати судовий наказ від 11.06.2020, виданий Ківерцівським районним судом Волинської області.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 від імені боржника ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задовольнити та відмовити ОСОБА_3 у видачі судового наказу.
Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не подав.
У судовому засіданні боржник та її представник апеляційну скаргу підтримали із наведених у ній підстав та просять її задовольнити.
Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, заявник та його представник у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину – однієї чверті, на двох   дітей – однієї третини, на трьох і більше дітей – половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).
Підставою для звернення ОСОБА_3 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_1 зазначено не надання нею майнової допомоги на утримання дочки, яка проживає разом із ним (а.с.1-2).
11 червня 2020 року Ківерцівським районним судом видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.06.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11).
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта статті 423 ЦПК України).
Нововиявлені обставини – це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Залишаючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів за нововиявленими обставинами без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що боржником не доведено наявності нововиявлених обставин, а також наявності істотних обставин, які б могли вплинути на здійснену у судовому наказі їх юридичну оцінку. Крім того, посилання на те, що судом не враховано попередньо виданий 27.04.2020 Луцьким міськрайонним судом Волинської області судовий наказ про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є підставою для скасування судового наказу від 11.06.2020, оскільки ухвалою суду від 09.07.2020 судовий наказ від 27.04.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню.
Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, із порушенням норм процесуального права.
Так, у відповідності до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, серед іншого, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При розгляді вказаної справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи, застосування загальних засад цивільного права – принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права» (правовий висновок Верховного Суду у справі № 554/325/16-ц, постанова від 15 січня 2020 року).
Цивільне процесуальне законодавство не надає права особі ставити питання про скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, а надає право лише переглянути його за нововиявленими обставинами (ч.ч.1, 8 ст.170 ЦПК України).
До заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 додала копію судового наказу, виданого 27 квітня 2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання цієї ж неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18).
Наявність такого чинного судового наказу станом на 09.06.2020 – дату звернення ОСОБА_3 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання цієї ж дитини та, у випадку належного користування своїми процесуальними правами і виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_3 та приєднання до своєї заяви копії такого судового наказу від 27.04.2020, було б підставою для відмови у видачі судового наказу за його заявою на підставі п.4 ч.1 ст.165 ЦПК України – наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу, а саме – є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Посилання суду першої інстанції на те, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 09.07.2020 судовий наказ від 27.04.2020 визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому відсутні підстави для перегляду судового наказу від 11.06.2020 – зроблені з порушенням норм процесуального права, оскільки до уваги у даному випадку береться наявність чи відсутність чинного судового наказу від 27.04.2020 на дату винесення судового наказу від 11.06.2020, а не те, які наслідки судового наказу від 27.04.2020 мають місце уже після 11.06.2020.
Відмова у видачі судового наказу дає можливість особі звернутися з такими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст.166 ЦПК України).
Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що на даний час існує спір (невизначеність) між батьками щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому звернення обох батьків до суду з однією і тією ж вимогою про стягнення аліментів фактично та юридично відображає спірність позиції обох батьків, яка не може бути вирішена у порядку наказного провадження.
З огляду на наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.
Разом із тим,  апеляційний суд не має повноважень скасовувати судове рішення і ухвалювати процесуальне рішення з приводу розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та заяви про видачу судового наказу чи про відмову у його видачі, тобто розглядати заяву по суті, так як це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.
Апеляційний суд у межах своїх повноважень повинен скасувати рішення суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого у цій справі віднесено вирішення питання про розгляд заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по суті. 
Нормами ЦПК не передбачено права суду апеляційної інстанції постановляти ухвалу про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні.
Аналогічний по суті висновок міститься у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011, від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 761/22804/15-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 200/9663/16-ц , від 13 листопада 2019 року у справі № 2610/12441/2012.
Оскільки відповідно до викладених вище норм закону ухвалювати процесуальне рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати по суті є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається, то справу належить направити до того ж суду першої інстанції для розгляду заяви.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції – скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 , подану від її імені представником ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 04 серпня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий – суддя  

Судді