ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 1940/2042/18
адміністративне провадження № К/9901/28922/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А.,           
суддів Берназюка Я.О., Кравчука В.М., 

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за касаційною скаргою Міністерства оборони України 
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 (головуючий суддя Подлісна І.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді  Коваля Р.Й., суддів Гудима Л.Я., Гуляка В.В.)
у справі № 1940/2042/18 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України, 
третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом Міністерства оборони України, в якому просив:
визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України (далі також - Комісія), викладене у пункті 9 протоколу № 37 від 06 квітня 2018 року щодо відмови йому в призначенні одноразової грошової допомоги;
зобов`язати МО України призначити йому одноразову грошову допомогу на підставі частини першої пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі також - Порядок № 975).
2. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019, позов задоволено.
3. У поданій касаційній скарзі Міністерство оборони України із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 06 вересня 2014 року по 18 вересня 2015 року проходив службу у Збройних Силах України, а в період з 04 листопада 2014 року по 04 лютого 2015 року, з 17 травня 2015 року по 02 червня 2015 року та з 03 червня 2015 року по 18 вересня 2015 року брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується записами у військовому квитку позивача серії НОМЕР_1 ; у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби отримав поранення (травму ноги, контузію голови).
5. 22.04.2016 комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ОВК) прийняла рішення № 26, яким призначила ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 15 % втрати працездатності пов`язаної із травмою при захисті Батьківщини.
6. З виписки із акта огляду МСЕК серії НОМЕР_2 від 18.10.2016 та довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0803211 від 18.10.2016 видно, що ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, огляд здійснено вперше, дата огляду інваліда 20.07.2016.
7. 29.12.2016 Комісія призначила позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням III групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини у розмірі різниці між 150-ти кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та раніше отриманої суми одноразової грошової допомоги.
8. У зв`язку із встановленням 15 % втрати працездатності та ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 нарахована та виплачена допомога в сумі 217 500,00 грн.
9. 01 лютого 2018 року при повторному огляді ОСОБА_1 йому змінено групу інвалідності на II довічно із зазначенням причини інвалідності - захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК серії АВ №1061078 від 13.02.2018 та довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № 1061078 від 13.02.2018.
10. У лютому 2018 року позивач звернувся до Тернопільського ОВК із заявою про направлення його документів до Міністерства оборони України, з метою нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975
11. Листом від 21.03.2018 за № 10/2/2066 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 направив цю заяву на розгляд Департаменту фінансів Міністерства оборони України із висновком щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю ОСОБА_1 , який 20.07.2016 вперше визнаний інвалідом ІІІ групи від загального захворювання та 14.02.2018 визнаний інвалідом ІІ групи від поранення (травма ноги, контузія голови), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби у Збройних силах України.
12. Рішенням Комісії, викладеним у пункті 9 протоколу № 37 від 06 квітня 2018 року, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення втрати працездатності.
13. Не погодившись з цим рішенням позивач звернувся до суду.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач протиправно відмовив у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки 01.02.2018 у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаним із захистом Батьківщини, після повторного огляду, яке відбулось в межах двох річного терміну.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
15. У касаційній скарзі позивач зазначає про помилковість висновків судів першої та апеляційної інстанцій та наголошує, що первинний огляд позивача і встановлення йому 15% втрати працездатності відбулись 12.01.2016, а 2 групу інвалідності позивачу встановлено 13.02.2018, тобто після спливу дворічного строку, визначеного пунктом 4 статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
16. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.
17. В цій справі ключовим правовим питання є те, коли у позивача вперше виникло право на отримання грошової допомоги по Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
18. Так, суди встановили, що інвалідність позивачу встановлено первинно 18.10.2016 - ІІІ група інвалідності, а ІІ групу інвалідності встановлено 13.02.2018, що не перевищує двохрічного строку, відтак позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги.
19. При цьому, протягом всього розгляду справи відповідач наголошував, що 12.01.2016 позивачу встановлено 15% втрати працездатності і саме від цієї дати слід рахувати дворічний строк.
20. Відповідно до пункту першого статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, – гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
21. Пунктом другим цієї статті визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
22. Пунктами другим та четвертим статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.
23. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
24. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
25. Колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство встановлює дворічне обмеження на доплату грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності з дати первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а не виключно з дати первинного встановлення інвалідності, як помилково зазначив суд апеляційної інстанції.  
26. Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про той факт, що інвалідність позивачу встановлено первинно 18.10.2016, а вищу групу інвалідності встановлено 13.02.2018, що не перевищує дворічного строку і тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, є передчасним.
27. Судами не надано оцінки твердженням відповідача про відсутність у позивача права на доплату грошової допомоги після встановлення вищої групи інвалідності з тих мотивів, що вперше право на отримання грошової допомоги позивач отримав ще 12.01.2016 в момент, коли йому було встановлено 15% втрати працездатності.
28. Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
29. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
30. Разом з тим, без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалені у справі рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.
31. Відповідно до частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.
32.          Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанції повністю з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
33.          Під час нового розгляду судам необхідно надати оцінку доводам відповідача щодо дати, з якої у позивача вперше виникло право на отримання грошової допомоги, та прийняти законне та обґрунтоване рішення з урахуванням додатково встановлених обставин.
34. Окремо колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 (справа №240/10153/19), прийнятої у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, сформував правовий висновок щодо застосування пункту 4 статті 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” і така постанова в силу процесуального закону має бути врахована судами при постановленні рішення у цій справі.
35. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статей 345, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 у справі №1940/2042/18 – скасувати.
Справу №1940/2042/18 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук