ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 0940/1973/18
адміністративне провадження № К/9901/8734/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів:  Желєзного І.В. Тацій Л.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу  Приватного підприємця ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року (колегія суддів: Курилець А.Р., Качмар В.Я., Мікула О.І.) у справі № 0940/1973/18 за позовом Державної служби геології та надр України до приватного підприємця ОСОБА_1 про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006 року,
УСТАНОВИВ:
В жовтні 2018 року Державна служба геології та надр України звернулася до суду з адміністративним позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 про анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006.
Позов обгрунтовано тим, що неподання відповідачем звітності, передбаченої Угодою про умови користування надрами, є порушенням вимог, передбачених дозволом, наявні підстави для анулювання Дозволу на підставі статті 26 Кодексу України про надра та пункту порядку № 615. Тому, Держгеонадра України направлено лист №12823/02/14-18 від 06.07.2018 року з проханням надати до Держгеонадр України у 15-денний строк, з моменту отримання листа, власну позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами, шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з порушенням вимог передбачених спеціальним дозволом. Інформація щодо згоди на анулювання спеціального дозволу на користування надрами від відповідача не надходила.    Оскільки, самостійне анулювання спеціального дозволу не є можливим, позивач просить припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006 року наданого приватному підприємцю ОСОБА_1 .
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року скасовано та прийнято рішення, яким позов задоволено.
Припинено право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006 року наданого приватному підприємцю ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, відповідач  подав касаційну скаргу, в якій просить  її скасувати та  залишити в силі  рішення суду першої інстанції.
Касаційну скаргу обґрунтовано тим,  що  позивачем не надано доказів надходження  заперечення  від відповідача  на припинення права спеціального користування надрами суду.  При цьому станом на розгляд справи в суді першої інстанції   відповідачем усунуті всі порушення,  які стали підставою зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006. Таким чином, вважає, що підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006  відсутні. 
Ухвалою Верховного Суду  від 03 квітня 2019  року відкрито касаційне провадження.
У відзиві на касаційну скаргу позивач   просить залишити постанову суду без змін, а скаргу - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню  з наступних підстав.
Судами встановлено, що  Приватному підприємцю ОСОБА_1 надано спеціальний дозвіл користування надрами за №3969 від 21.07.2006 року з метою видобування глини в якості сировини для виробництва цегли керамічної повнотілої марки "100", на об`єкті   Балинецьке родовище, термін дії 20 років.
Невід`ємною частиною спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006 року є Угода від 21.07.2006 року про умови користування надрами Балинецького родовища цегельної сировини в Снятинському районі Івано-Франківської області з метою видобування.
Листом від 29.03.2018 року №03/303-0985 Державне науково-виробниче підприємство "Державний інформаційний геологічний фонд України" повідомило позивачу що відповідачем не подано інформації щодо руху запасів корисних копалин за 2017 рік.
У зв`язку з встановленням порушення відповідачем вимог пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України   № 615 від 30.05.2011 року - порушенням надрокористувачами особливих умов спеціальних дозволів на користування надрами в частині ненадання звітних балансів корисних копалин за 2017 рік, позивачем 26.04.2018 року прийнято наказ №141 щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами за №3969 від 21.07.2006 року, та встановлено десятиденний термін для усунення порушення.
Вказаний наказ направлений відповідачу супровідним листом, який відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано ним особисто 15.05.2018 року.
У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_1 було надіслано лист, згідно з яким Держгеонадра просить відповідача надати у 15-денний строк згоду або незгоду на припинення права користування надрами, який відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення отримано відповідачем особисто 14.07.2018 року. Однак, жодної відповіді на вищевказаний лист-запит Державною службою геології та надр України отримано не було.
З метою анулювання дії дозволу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що відповідач, письмово висловив свою незгоду щодо зупинення спеціального дозволу і такий лист чи повідомлення отримане позивачем. Також вказує, що підстава, через яку Держгеонадра звернулась з позовом, відповідачем усунута, звіт  щодо руху запасів корисних копалин за 2017 рік поданий.
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що  докази, які б свідчили про те, що ПП ОСОБА_1 повідомив позивача про згоду або незгоду на припинення права користування надрами згідно із спеціальним дозволом на користування надрами, у матеріалах справи відсутні. За таких обставин суд дійшов висновку про порушення ПП ОСОБА_1 вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування надрами, яка є самостійною підставою для припинення права користування ними.
Колегія суддів дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Норми матеріального права, в цій справі, суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, який наділений функціями для забезпечення реалізації державної політики у сфері надрокористування та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 року №1174 (далі - Положення).
Відповідно до підпунктів 9, 10 пункту 4 Положення про Державну службу геології та надр України, Держгеонадра України відповідно до покладених на неї завдань видає в установленому порядку спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), зупиняє та анулює в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.
Так, статтею 15 Кодексу України про надра встановлено, що надра надаються у постійне або тимчасове користування. Постійним визнається користування надрами без заздалегідь встановленого строку. Тимчасове користування надрами може бути короткостроковим (до 5 років) і довгостроковим (до 50 років). У разі необхідності строки тимчасового користування надрами може бути продовжено.
Перебіг строку користування надрами починається з дня одержання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, якщо в ньому не передбачено інше, а в разі укладення угоди про розподіл продукції - з дня, зазначеного в такій угоді.
Надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу (частина перша статті 19 Кодексу України про надра).
Виключно з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами у користувача надр виникають права та обов`язки, передбачені Кодексом України про надра та Порядком № 615.
Зі змісту частини другої статті 24 Кодексу України про надра слідує, що користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.
Відповідно до частин першої та другої статті 26 Кодексу України про надра право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров`я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр. Право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктах 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому, питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.
Верховним Судом України у постановах від 25 червня 2011 року у справі № 21-36а11, від 19 вересня 2011 року у справі № 21-164а11 та від 10 грудня 2013 року у справі № 21-450а13 та постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 802/4846/13-а та від 26 червня 2018 року у справі № 802/923/14-а було зроблено правовий висновок про те, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, самостійно або у судовому порядку. У разі відсутності спору відповідач має право у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 3, 7 частини першої статті 26 Кодексу, самостійно припиняти право користування надрами, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів це право припиняється у судовому порядку.
Зазначена норма спрямована на захист інтересів надрокористувачів шляхом надання їм права вимагати (шляхом надання/висловлення письмової незгоди) від уповноваженого органу судової, а не адміністративної процедури припинення права користування надрами. При цьому, законом презюмується, що саме судовий порядок є додатковою гарантією ефективного захисту прав надрокористувача, що і було забезпечено позивачем у цій справі шляхом звернення до суду.
Отже, орган, який від імені держави надав дозвіл на користування надрами, повноважний припинити право користування надрами у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 статті 26 Кодексу України "Про надра", лише за наявності згоди на це користувача надрами.
Згідно з підпунктом 1 пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 дія дозволу може бути зупинена органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр.
Верховним Судом у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 812/1074/17, у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 812/1735/17 та від 22 січня 2019 року у справі № 810/3865/17 вже висловлювалась правова позиція з приводу застосування положень частини першої статті 26 Кодексу України про надра. Зокрема, згідно з цією позицією ненадходження будь-якої інформації від надрокористувача з приводу питання про анулювання спеціального дозволу не може розцінюватися, як відсутність заперечень.
Судами встановлено, що  відповідачем ПП ОСОБА_1 не виконано перед Державним науково-виробничим підприємством  «Геоінформ України» обов`язку звітувати за 2017 рік про стан запасів корисних копалин за формою 5-гр, про необхідність подання яких визначено у особливих умовах спеціального дозволу на користування надрами від 21 липня 2006 року № 3969 та в Угоді про умови користування надрами від 21 липня 2006 року, яка є  невід`ємною частиною спеціального дозволу. У зв`язку з чим  позивачем 26.04.2018 року прийнято наказ №141 щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами за №3969 від 21.07.2006 року, та встановлено десятиденний термін для усунення порушення.
Разом із цим, відповідно до пункту 23 Порядку №615 право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".
Згідно з положеннями частини сьомої статті 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільний орган, що видав документ дозвільного характеру, може звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) встановлення факту надання в заяві про видачу документа дозвільного характеру та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації; 2) здійснення суб`єктом господарювання певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності, на які отримано документ дозвільного характеру, з порушенням вимог законодавства, щодо яких дозвільний орган видавав припис про їх усунення із наданням достатнього часу для їх усунення.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що анулювання раніше зупиненого спеціального дозволу можливе, зокрема, у разі, якщо надрокористувачем не усунуто порушення, які стали підставою для зупинення дії дозволу.
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах узгоджується із позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №812/1761/17.
Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач у ході судового розгляду справи усунув порушення вимог Угоди про умови користування надрами. Звітний баланс запасів корисних копалин форми 5-гр. за 2017 рік, що підтверджується описом вкладення цінного листа,  копією фіскального чека Укрпошти від 09.11.2018  про відправлення рекомендованим листом поштової кореспонденції на адресу Державної служби геології та надр України.
Отже, на час розгляду та вирішення справи по суті ОСОБА_1  виконав обов`язок щодо подання звіту відповідно до форми державної статистичної звітності 5-гр за 2017 рік.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами №3969 від 21.07.2006 року, оскільки відповідачем  усунуто порушення, які стали підставою для зупинення дії цього дозволу.
Відтак, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 352 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року скасувати.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                            А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                 І.В. Желєзний

                                                                                                                              Л.В. Тацій