ПОСТАНОВА 
Іменем України

17 вересня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 398/649/20
провадження № 22-ц/4809/1102/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Єгорової С.М., Мурашка С.І.,
               при секретарі -  Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі судді Орловського В.В. від 04 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення, -

встановив:

В лютому 2020 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення.
Просить зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звільнити житлове приміщення належне їй на праві власності, а саме будинок АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову посилається на те, що в належному їй будинку зареєстрований її син ОСОБА_1 , який разом зі своєю дружиною - ОСОБА_3 проживає у ньому з вересня 2018 року. 
Вказала, що син вчиняє щодо неї домашнє насильство, ображає її, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Умови проживання, в яких вона опинилася через дії відповідачів, є незадовільними, почала хворіти. Подальше спільне проживання вважає неможливим.
Була змушена тимчасово залишити свій будинок і проживати у знайомих.
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 з житлового приміщення АДРЕСА_1 . В іншій частині в позові відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
ОСОБА_1 з даним рішенням суду не погодився, подав апеляційну скаргу, згідно якої вважає, що рішення суду є незаконним, оскільки підстави для його виселення, передбачені ст.157 ЖК України відсутні. Тому вважає, що рішення підлягає скасуванню.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Подала відзив, яким заперечила проти апеляційної скарги, вказавши на систематичність порушення відповідачами правил співжиття, а також на безрезультатність заходів громадського впливу. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення відповідачів та їх представника ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником жилтлового будинку АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , який є її сином, зареєстрований у цьому будинку з 2003 року, але фактично постійно проживає у ньому з вересня 2018 року. Зі згоди власника будинку у вересні 2018 року вселилася дружина сина позивача ОСОБА_3 . 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції застосував положення ст.ст. 116, 157 ЖК України, згідно яких членів сімї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. 
Аналізуючи дані норми, вбачається, що виселення осіб, що порушують правила співжиття, і тим самим роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, можливе лише у випадку систематичності такого порушення, тобто, двічі і більше разів.
Встановлено і доведено матеріалами справи, що 14 грудня 2019 року о 20 год. ОСОБА_1 вчинов по відношенню до ОСОБА_2 домашнє насильство у вигляді ображання нецензурною лайкою, що підтверджується постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 січня 2020 року.
Акти від 11.02.2020 року (а.с. 9,10) свідчать про місце проживання ОСОБА_1 , та про факт виселення ОСОБА_2 з власного будинку. Про причини такого виселення в акті не вказано.
Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 хоч і повідомили суду про часті сварки між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , але про точні факти з визначеними датами певних порушень, як то побиття, образи, чи будь-яке інше психічне чи фізичне насильство ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 не дали показів.
Отже, доведеним фактом порушення правил співжиття ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 є лише один факт від 14 грудня 2019 року.
Інших підтверджених фактів порушення ОСОБА_1 правил співжиття позивачем не надано, тому відсутні підстави стверджувати про їх систематичність.
З огляду на вказане, відсутні підстави для застосування положення ст.ст. 116, 157 ЖК України та виселення відповідачів за даними нормами.
Таким чином, позов в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом звільнення житлового приміщення не підлягає задоволенню.
В іншій частині рішення не оскаржувалося, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов`язання звільнити житлове приміщення відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261 грн. 20 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28.09.2020

Судді: 

О.А.Письменний С.М. Єгорова С.І. Мурашко