Справа № 944/4612/19                                Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А. 
Провадження № 22-ц/811/1991/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Шеремети Н.О.
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 24.05.2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у шлюбі у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із червня 2019 року відповідач фактично почав проживати окремо, а син залишився на її повному утриманні. Син з 2-х річного віку перебуває на обліку у педіатра, оскільки часто хворіє та потребує лікування. Окрім того, дитині рекомендовано здати алергопроби, відвідування сольових кімнат, оздоровлення на морському узбережжі. Також син потребує логопедичної корекції. Відповідач є особою працездатного віку, має постійну роботу, працює на посаді оперуповноваженого СКП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, проблем зі здоров`ям не має, а тому має змогу надавати допомогу на утримання сина. Згідно поданої відповідачем декларації за 2018 рік йому належить на праві власності автомобіль марки «Volkswagen Т5», 2008 року випуску та земельна ділянка площею 1000 кв.м. Жодних утриманців відповідач на даний час не має. Натомість, вона після народження сина постійно займалася його вихованням і не мала можливості працевлаштуватися у зв`язку з частими хворобами сина. Тому, просить позов задовольнити повністю.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.
Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.09.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.
Допущено до негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду в частині розміру присуджених аліментів незаконним та необгрунтованим, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає визначений судом розмір аліментів надто великим. Вважає недоведеним факт частого захворювання їхнього сина, а також звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів про понесення нею витрат на сина. Просить змінити оскаржуване рішення та зменшити розмір аліментів з 1/3 до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів).
04 вересня 2020 року на адресу суду від представника позивачки - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання покликається на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність оскаржуваного рішення Вважає, що суд правильно визначив розмір аліментів. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04 вересня 2020 року, є дата складення повного судового рішення - 04 вересня 2020 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24.05.2012 року у Наконечнянській сільській раді Яворівського району Львівської області, актовий запис № 3.
З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач та відповідач є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно із витягу з історії розвитку дитини від 28.08.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2-х річного віку перебуває на обліку у педіатра як «часто хворіюча дитина», з діагнозом: алергічний риніт, алергічний бронхіт, гіпертрофія аденоїдів і мигдаликів ІІІ-ІV ст. Рекомендовано: обстеження на алергопроби, аденотомія, оздоровлення на морському узбережжі 1-2 рази на рік та «сольові кімнати» - 3-4 рази на рік.
Згідно із письмових рекомендацій вчителя-логопеда ОСОБА_5 від 26.08.2018 року ОСОБА_3 відвідував корекційно-розвиткові заняття з логопедії. На даний час потребує подальшої логопедичної корекції.
28.09.2019 року позивачка ОСОБА_2 уклала трудовий договір з ФОП ОСОБА_6 , який зареєстровано 01.10.2019 року, про працевлаштування продавцем з оплатою праці в розмірі 4300 грн.
З долучених позивачкою витягів з журналу обліку відвідування Наконечнянської загальноосвітньої школи І-ІІ ст імені героя України Романа Сеника Яворівської районної ради Львівської області за перший семестр 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 часто пропускає заняття у школі.
З долучених довідок Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Наконечне Перше КНП Яворівської районної ради Львівської області "Яворівська районна центральна лікарня" та пояснювальних записок ОСОБА_2 встановлено, що причиною пропуску занять у школі є часті захворювання ОСОБА_3 .
Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) у зв`язку з наступними обставинами.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із частиною п`ятою статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою - четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Аналогічні положення щодо обов`язку доказування і подання доказів містяться у статті 81 цього Кодексу.
Суд вважає, що відповідач ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не доведено неможливості виплати ним аліментів в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідачем не доведено, що розмір аліментів який він просить встановити 1/4 буде достатнім, справедливим та таким, що сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дитини та сприятиме забезпеченню дитині належних умови для існування. 

Долучені скаржником документи в суді апеляційної інстанції судом до уваги не беруться, оскільки такі не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також відповідач не навів поважним причин неможливості подання таких документів раніше.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів до стягнення з відповідача правильно врахував матеріальне становище позивача, стан здоров`я дитини - ОСОБА_3 , який згідно із витягу історії розвитку дитини та Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Наконечне Перше КНП Яворівської районної ради Львівської області "Яворівська районна центральна лікарня" часто хворіє, а також те, що позивач не може постійно звертатися до суду про стягнення додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини, врахував матеріальне становище відповідача, відсутність відомостей про наявність у нього інших осіб, які б знаходилися на його утриманні, те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку та доказів, які б це спростовували суду не надав, а відтак може надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів приходить до висновку, що достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін, розміром аліментів - 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде достатнім, справедливим та таким, що сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дитини.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що розглядаючи спір в оскаржуваній частині районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26 червня 2020 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 04 вересня 2020 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Н.О. Шеремета