ПОСТАНОВА 
Іменем України

15 вересня 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 394/946/19
провадження № 22-ц/4809/852/20 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючий - Дьомич Л.М. (суддя - доповідач),
судді – Єгорова С.М., Карпенко О.Л.
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Лан»,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року (суддя Партоліна І.П.).
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
ОСОБА_1 звернулась до Новоархангельського районного  суду Кіровоградської області з позовом до Приватного підприємства «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки № 204, площею 4,65 га, кадастровий номер земельної ділянки 3523655000:02:000:0179, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, укладений 20 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ПСП «Лан» в особі голови Стрельченка В. І., який зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02.11.2006 №295.
В обґрунтування позову зазначила, що між ОСОБА_2 (спадкодавець) та ПСП «Лан» в особі голови Стрельченка В. І. було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 25 років. Орендодавець та орендар за обопільною згодою передбачили у пункті 40 договору оренди землі від 20 червня 2006 року умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті як спадкоємець за заповітом, позивач набула спадкові права на вказану земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. 
ОСОБА_1 звернулась до ПСП «Лан» про розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін, проте відповідачем було надана відповідь про відмову у розірванні договору оренди земельної ділянки з пропозицією продовжити співпрацю.
Вважаючи, що дії відповідача порушують її права як власника земельної ділянки, ОСОБА_1 звернулась до суду.
Відповідачем поданий відзив на позовну заяву, в якій заявлено про відмову в задоволенні позовних вимог та вказано про можливість ОСОБА_1 звернутися з вимогою про виплату орендної плати, яка нарахована в межах строку позовної давності.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю; розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4,65 га, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, укладений 20 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ПСП «Лан» в особі голови ОСОБА_3 , який зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02.11.2006 за №295; стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що сторони скориставшись принципом свободи договору та за згодою між собою передбачили у пункті 40 договору оренди землі умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання даної угоди. Підстава припинення договору шляхом його розірвання передбачена в самому договорі не суперечить чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору. Тому вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись з рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року, Приватне сільськогосподарське підприємство «Лан» оскаржило його в апеляційному порядку. 
Згідно з поданою апеляційною скаргою відповідач просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові. Зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору, неправильно та неповно досліджено докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. У позивача є не тільки права але і обов`язки. Договір є чинним та обов`язковим для нового власника, який може отримати орендну плату в межах строку ст. 257 ЦК України. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що підприємство плануючі використовувати земельну ділянку до закінчення строку дії договору, зазнало значних витрат власних матеріальних ресурсів, у зв`язку з доглядом земельної ділянки, посівними матеріалами.
Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 14 травня 2020 року апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» на рішення Новоархангельського районного суду від 21 січня 2020 року залишено без руху; запропоновано скаржнику у встановлений апеляційним судом строк усунути недоліки апеляційної скарги.
Недоліки при подачі апеляційної скарги відповідачем було усунуто у визначений строк, згідно з ухвалою від 01 червня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для надання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.
Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалась.
07 серпня 2020 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні Кропивницького апеляційного суду на 15 вересня 2020 року.
У встановленому процесуальним законом порядку учасників справи повідомлено про дату, час та місце засідання апеляційного суду у даній справі.
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с. 114-115).
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.
Судом встановлено такі обставини
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 037179, виданого 26 грудня 2001 року Новоархангельською селищною радою Кіровоградської області, ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4, 63 га, за кадастровим номером 3523655000:02:000:0179 (а.с. 12).
20 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ПСП «Лан» в особі голови ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 4, 65 га (далі – Договір, а.с. 7-9). 
Договір укладено на 25 років. Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк (п.8 Договору).
Пунктами 37, 38 Договору встановлено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання: за  взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. 
Пунктом 40 Договору визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. 
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 07 листопада 2018 року Новоархангельським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).
Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане 04 липня 2019 року за реєстровим № 359, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_2 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3523655000:02:000:0179, площею 4,6312 га, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області (а.с.10).
ОСОБА_1 , як спадкоємцем за заповітом вищезазначеної земельної ділянки було направлено директору Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» Тютюхіну Д. О. лист-повідомлення (рекомендоване відправлення) про намір розірвати договір (а.с.15-16). 
У відповіді ПСП «Лан» від 06.09.2019 р. зазначає, що підстави для припинення договору відсутні, станом на дату направлення листа позивачем Договір є чинним, рішення суду про його припинення чи додаткова угода про розірвання відсутні, отже Договір є обов`язковим для виконання сторонами (а.с.17).
У зв`язку з викладеним, посилаючись на ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», та ст. 651 Цивільного кодексу України (ЦК України), позивач просила розірвати Договір в судовому порядку.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 ЦК України).
Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частина друга статті 792 ЦК України).
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (частина перша статті 16 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на час укладення договору оренди, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (частина перша статті 30 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (стаття 654 ЦК України). 
Судом встановлено, що сторони договору оренди земельної ділянки від 20.06.2006, державна реєстрація якого вчинена 02.11.2006, погодили усі його істотні умови, в тому числі строк дії, підстави та порядок зміни умов договору і припинення його дії, умови реєстрації, розмір орендної плати, що підтверджується підписами від імені сторін та печаткою юридичної особи.
Відповідно до п. 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. 
Вказаний пункт оспорюваного договору в такій редакції був викладений на момент державної реєстрації договору оренди землі. 
Тобто, встановивши, що відповідно до пункту 40 договору оренди землі підставою для його розірвання є зміну власника землі, що відповідає положенням Закону України «Про оренду землі», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі від 20 червня 2006 року, укладеного спадкодавцем ОСОБА_2 та ПСП «Лан» в особі голови Стрельченка В.І. Такий висновок ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд повністю погоджується зі здійсненою судом першої інстанції правовою оцінкою фактичних обставин справи та доказів, наданих на їх підтвердження. 
Доводи апеляційної скарги про можливість отримати орендну плату позивачем та наявність витрат понесених відповідачем, у зв`язку з обробітком землі, здійсненням господарської діяльності не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
Судом першої інстанції рішення у даній справі ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.
На підставі викладеного, перерозподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» залишити без задоволення, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 21 січня 2020 року -  без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
Судді С. М. Єгорова
О.Л. Карпенко