ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 вересня 2020 року           справа №360/2151/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Блохіна А.А., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 р. у справі № 360/2151/20 (головуючий І інстанції Захарова О.В., складено в повному обсязі 06.07.2020 року у м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                      УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якому просив зобов`язати відповідача відмінити рішення № 41 від 19.05.2020 року про припинення виплати пенсії з 01.01.2020 року до з`ясування правомірності поновлення пенсії, виплати пенсії; зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії з 01.01.2020 року та виплатити недоотриману пенсію з 01.01.2020 року; зобов`язати відповідача виплатити моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. (а.с. 1-4).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01 січня 2020 року відповідач припинив виплату пенсії по інвалідності. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 у справі № 360/5408/19, яке набрало законної сили 22.04.2020 відновлено нарахування та виплату пенсії з 01.01.2020 з виплатою заборгованості. На виконання рішення суду відповідач рішенням від 30.04.2020 № 31 відновив виплату пенсії по інвалідності з 01.01.2020, але пенсію як інваліду війни 2 групи не виконав, не сплатив і не відновив. 19 травня 2020 року відповідачем прийнято рішення № 41 щодо припинення виплати пенсії з 01.01.2020. Позивач не погоджується із зазначенням рішенням, оскільки за останні 10 років місце мешкання не змінював.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 147-151).
Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, де зазначено, що призначення пенсії здійснюється за місцем проживання. Зазначає, що положення п. 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким припинялось виплата пенсії на весь час проживання пенсіонера за кордоном втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009. Також зазначає, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 по справі №360/5408/19 позовні вимоги задоволенні, отже дане рішення має приюдиційне значення відповідно до вимог ч. 4 ст. 78 КАС України (а.с. 156-158).
Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , є особою з інвалідністю 2 групи з 10 березня 2011 року безстроково, що виникла внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 5, 29).
Відповідно до довідки Управління пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області від 13 квітня 2016 року № 3633-03, позивач перебуває на обліку з 01.04.2016 року як одержувач пенсії по інвалідності 2 групи захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС (а.с. 6).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання Центру надання адміністративних послуг Рубіжанської міської ради від 08 серпня 2019 року за № 16347, місце проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а.с. 29).
Відповідно до довідки КНП «Рубіжанська міська лікарня» від 29.05.2020 №825, ОСОБА_1 з 01 листопада 2010 року працює в Комунальному некомерційному підприємстві «Рубіжанська центральна міська лікарня» Рубіжанської міської ради на посаді лікаря – акушера-гінеколога по теперішній час (а.с. 30).
12.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського ОУПФУ з заявою №1107 про взяття на облік пенсійної справи (а.с. 62).
Листами від 16.08.2019 за № 15224/02-1 та за № 15225/02-1 відповідачем направлено запити до УПФРФ по Ульянівській області та до УПФРФ в м. Старий Оскол та Старооскольському районі Бєлгородської області про перебування на обліку та отримання будь-яких видів пенсії ОСОБА_1 з метою уникнення подвійної виплати пенсії (а.с. 64).
Листом від 11.09.2019 № 11-03/04-4582 Державна установа – ВПФРФ по Ульяновській області повідомила, що для встановлення пенсії на території РФ потрібен документ про припинення виплати пенсії на території України. В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ДУ – УПФРФ в Ленінському районі м. Ульяновська Ульяновської області (міжрайонне) з заявами про встановлення пенсії у відповідності з пенсійним законодавством РФ. Були направлені запити до Білокуракинського ОУПФУ, потім до УПФУ в м.Лисичанську, від останнього відповідь не надійшла. На теперішній час пенсія на території Ульяновської області ОСОБА_1 не встановлена у зв`язку з очікуванням відповіді з УПФУ в м. Лисичанську про виплату пенсії на території України. Висловлено прохання пришвидшити направлення інформації про дату припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , оскільки у вересні 2019 року спливає строк розгляду заяви про призначення пенсії на території РФ (а.с. 68).
Листом від 02.10.2019 за № 17630/03.1 відповідачем направлено до Державної установи – ВПФРФ по Ульяновській області інформацію про виплату пенсії ОСОБА_1 , де повідомлено, що Білокуракинським ОУПФУ виплата пенсії ОСОБА_1 припинена з 01.06.2019 у зв`язку зі зміною його місця проживання; з 01.06.2019 пенсійна справа ОСОБА_1 взята на облік УПФУ в м. Лисичанську та припинена виплата з 01.09.2019 у зв`язку зі зміною місця проживання; з 01.09.2019 пенсійна справа ОСОБА_1 взята на облік Рубіжанським ОУПФУ. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рубіжанському ОУПФУ як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 67).
03.12.2019 Рубіжанським ОУПФУ прийнято розпорядження № 33 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2020 у зв`язку з виконанням завдання Пенсійного фонду України на підставі листа Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради з прав людини від 28.10.2019 № 23338.4/С-14579.3/19/25.1 та листа Уповноваженого з прав людини в Російській Федерації від 30.09.2019 № ТМ 38810-25 у відповідності до статті 7 Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних Держав з пенсійного забезпечення. Пенсія виплачена по 31.12.2019 в розмірі 9320,45 грн (а.с. 114).
Листом від 03.12.2019№ 21035/03-1 відповідачем направлено до Державної установи – ВПФРФ по Ульяновській області архівну пенсійну справу ОСОБА_1 , сформовану у 1995 році управлінням СЗН Жовтневого району м. Луганська, та атестат про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , та повідомлено, що на виконання завдання ПФУ на підставі листа від 28.10.2019 № 23338.4/С-14579.3/19/25.1 та листа Уповноваженого по правам людини в РФ від 30.09.2019 № ТМ 38810-25, у відповідності до статті 7 Угоди від 13.03.1992 виплата ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно зі статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» припинена з 01.01.2020 (а.с. 76).
Листом від 09.12.2019 № 21345/03.1 Рубіжанське ОУПФУ повідомило Державну установу – відділення ПФ РФ по Ульянівській області, що відповідно до статті 7 Угоди виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності припинено з 01.01.2020, додано атестат від 03.12.2019, згідно із яким пенсію виплачено по 31.12.2019 (а.с. 66).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 року у справі № 360/5408/19, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області було задоволено частково, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано розпорядження Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 03 грудня 2019 року № 33 про припинення виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 01 січня 2020 року; зобов`язано Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відновити нарахування та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року з виплатою заборгованості, що утворилася з дати припинення виплати пенсії; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 20-21, 22-24).
13 січня 2020 року позивач звернувся до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою № 143/44, про призначення пенсії за віком (а.с. 81).
Рішенням Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 17 січня 2020 року № 6 «Про відмову в призначенні пенсії згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 » позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки пенсійна справа останнього направлена до Державного закладу – Відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Ульяновській області для призначення пенсії по старості на території Російської Федерації за бажанням позивача (а.с. 84).
Зазначене рішення Рубіжанського ОУПФУ від 17 січня 2020 року № 6, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, позивачем оскаржено до суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.04.2020 у справі №360/518/20, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю (а.с. 129-136). 
Листом від 28.02.2020 № 07-1557 Державна установа – Управління Пенсійного фонду Російської Федерації в Ленінському районі м. Ульяновська Ульяновської області повідомило про призначення ОСОБА_1 на підставі його заяв від 05.11.2019 № 372603/19 та від 07.11.2019 № 375931/19 страхової пенсії по старості та державної пенсії по інвалідності. За запитом Управління Пенсійного фонду у м. Воронежі виплата пенсії, щомісячної грошової допомоги та додаткового матеріального забезпечення з 01.01.2020 припинені та виплатні справи надіслані для продовження виплат за новим місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 89).
Листами від 18.02.2020 № 2847/03.1, від 03.04.2020 № 4937/03.1 та від 30.04.2020 №3723/03.1 відповідачем скеровані запити да Державної установи – Управління Пенсійного фонду Російської Федерації у м. Воронежі про надання інформації про перебування на обліку ОСОБА_1 та отримання останнім будь-якого виду пенсії (а.с. 90-92).
Державна установа – Управління Пенсійного фонду Російської Федерації у м. Воронежі повідомила, що ОСОБА_2 є отримувачем страхової пенсії по старості, пенсії по інвалідності внаслідок військової травми, щомісячної грошової виплати за категорією інвалід 3-ї групи, щомісячної виплати за категорією учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та додаткового щомісячного матеріального забезпечення. Виплатна справа ОСОБА_1 постановлена на облік з 01.02.2020 (а.с. 95, 108).
Рішенням відповідача від 30.04.2020 № 31 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 січня 2020 у справі №360/5408/19 позивачу відновлено нарахування та виплату пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.01.2020 (а.с. 107).
Розпорядженням від 30 квітня 2020 року № 37 відповідачем призупинено виплату пенсії з 01.01.2020 до з`ясування права на поновлення виплати пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків згідно зі статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 86).
Рішенням Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 19 травня 2020 року № 41 ОСОБА_1 припинено виплату пенсії з 01.01.2020 (а.с. 113).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
За статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною першої статті 4 Закону № 1058 окреслено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина друга статті 4 Закону № 1058).
За унормуванням статті 7 Угоди від 14 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі – Угода) та двосторонніми угодами в цій галузі.
Статтею 1 Угоди визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав – учасників Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до положень статті 3 Угоди всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не здійснюються, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами. Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав – учасників Угоди.
За змістом частини першої статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав – учасників Угоди здійснюється за місцем проживання.
При переселенні пенсіонера в межах держав – учасників Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається у відповідності до законодавства держави – учасника Угоди за новим місцем проживання з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди (стаття 7 Угоди). 
Статтею 8 Угоди передбачено, що органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах – учасниках Угоди, співпрацюють одне з одним в порядку, визначеному за угодою між їх центральними органами. 
Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що особа не має права на одночасне отримання двох пенсій в декількох державах.
Приписами частини першої статті 10 Закону № 1058 передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором (частина друга статті 10 Закону № 1058).
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням УПФ РФ в Ленінському районі м. Ульяновська Ульяновської області від 15.01.2020 №200000001339 ОСОБА_1 призначено пенсію у зв`язку з інвалідністю за державним пенсійним забезпеченням з 01.01.2020 по 31.12.2020, по старості на підставі Закону РФ «Про соціальний захист громадян, які піддалися впливу радіації внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС» безстроково, у тому числі страхова пенсія по старості, фіксована виплата до страхової пенсії по старості (а.с. 110).
Розпорядженням УПФ РФ ГУ у м. Воронежі КС у Совєтському районі від 07.02.2020 №200000020626 у зв`язку із зміною місця проживання ОСОБА_1 виплатна (пенсійна) справа останнього постановлена на облік та продовжено виплати пенсії по старості та по інвалідності з 01.02.2020 (а.с. 111).
Тобто, з 01.01.2020 року ОСОБА_1 , отримує пенсію по старості та пенсію по інвалідності в Російській Федерації.
Доводи апелянта, що судом не вірно застосовано норми ст. 6 Угоди, де зазначено, що призначення пенсії здійснюється за місцем проживання, колегія суддів не приймає, оскільки відповідно до статті 7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав-учасниць Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється.
Отже, особа не має права на одночасне отримання двох пенсій в обох державах.
На доводи апелянта що положення п.2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду №25-рп/2009 від 07.10.2009, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у рішенні від 19.05.2020 № 41 підставою припинення виплати пенсії позивачеві зазначено як «в інших випадках» відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV. 
          Щодо доводу апелянта, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21.01.2020 по справі №360/5408/19 позовні вимоги задоволенні, отже дане рішення має приюдиційне значення відповідно до вимог ч.4 ст. 78 КАС України, суд зазначає наступне.
Як передбачено частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2020 року у справі № 360/5408/19, колегія суддів погодилась з доводами відповідача про неможливість отримання пенсії в двох державах - учасниках Угоди, зазначивши, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 будь-якого виду пенсії на території РФ. Крім того, зазначивши, що лише у разі отримання від пенсійного органу РФ відомостей про призначення пенсії на території РФ позивачеві у зв`язку з переселенням до РФ, відповідач має вирішувати питання про припинення виплати призначеної в Україні пенсії ОСОБА_1 , надаючи оцінку наявності чи відсутності в законодавстві РФ такого виду пенсії, який отримує позивач в Україні.
Відповідач в рішенні щодо припинення виплати пенсії від 19 травня 2020 року № 41 зазначив, що 19.05.2020 до Рубіжанського ОУПФУ Луганської області надійшов лист від 30.04.2020 № 20-12/11365 Державної установи – Управління Пенсійного фонду Російської Федерації у м.Воронежі, яким повідомлено про отримання ОСОБА_3 з 01.02.2020 страхової пенсії по старості, пенсії по інвалідності внаслідок військової травми, щомісячної грошової виплати за категорією інвалід 3-ї групи, щомісячної виплати за категорією учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та додаткового щомісячного матеріального забезпечення. З посиланням на статтю 7 Угоди про гарантії прав громадян держав – учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідач прийняв рішення про припинення виплат пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2020.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Рубіжанського ОУПФУ Луганської області від 19 травня 2020 року № 41 відповідає критеріям правомірності, внаслідок чого у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                   ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 р. у справі №360/2151/20 – залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 р. у справі №360/2151/20 – залишити без змін.
Повне судове рішення 15 вересня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                        Л.В. Ястребова

Судді                                                                                                             А.А. Блохін

                                                                                                                   І.Д. Компанієць