УХВАЛА

14 вересня 2020 року 
м. Київ
справа № 160/7013/19
адміністративне провадження № К/9901/21242/20
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевіривши касаційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення збитків,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2019 року Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі - КП «Дніпроводоканал») звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Національна комісія), в якому просило: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилося у зволіканні з прийняттям рішення про встановлення тарифів для КП «Дніпроводоканал» на послуги централізованого водопостачання та водовідведення на 2019 рік у строки, встановлені пунктом 3.3 Процедури встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженої постановою НКРЕКП від 24 березня 2016 року №   364 (далі - Процедура №   364); стягнути з Національної комісії 22   903   500,00 грн у відшкодування збитків, завданих позивачу у зв`язку із бездіяльністю Національної комісії.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020   року, в позові відмовлено.
20 серпня 2020 року КП «Дніпроводоканал» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року, з пропуском строку на касаційне оскарження. Заявник, посилаючись на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задоволити позов. Водночас заявник просить поновити пропущений процесуальний строк на підставі Закону України від 17 березня 2020 року № 530-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, проте які саме КП «Дніпроводоканал» не зазначив. 
Разом з тим, аналізуючи зміст оскаржуваних судових рішень та доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що предметом спору КП «Дніпроводоканал» визначив, що невиконання Національною комісією вимог пункту 3.3 Процедури №364 щодо розгляду заяви у 30-ти денний строк, завдало позивачу збитки, які він просить стягнути з відповідача. Водночас, вирішуючи спір, суди встановили, що з травня 2018 року по теперішній час для КП «Дніпроводоканал» затверджено відповідні тарифи, зокрема: постанова НКРЕКП від 11   червня 2019 року № 1004 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16   червня 2016 року №1141»; постанова НКРЕКП від 04 вересня 2018 року №957 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 16 червня 2016 року №1141», що свідчить про відсутність протиправної поведінки з боку відповідача, оскільки тарифи, з прийняттям яких позивач пов`язує втрату доходу і який просить стягнути, відповідачем прийнято. За таких обставин, заявлена КП «Дніпроводоканал» до відшкодування сума не є шкодою/збитками, які можуть бути відшкодовані в порядку статей 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України, оскільки відсутні всі елементи складу цивільного правопорушення, як умови відшкодування шкоди на користь КП «Дніпроводоканал».
Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, КП «Дніпроводоканал» не виклало передбачені нею обставини, що свідчать про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права чи неправильне застосування ними норм матеріального права, щодо яких відсутній висновок Верховного Суду, оскільки доводи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Частиною першою статті 341  КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми  права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
За таких обставин, відсутні підстави для вирішення питання щодо поновлення пропущеного процесуального  строку.
Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення збитків повернути особі, яка її подала.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                        С.А. Уханенко