ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 823/651/17
адміністративне провадження № К/9901/21811/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Смоковича М.І.,  Шевцової Н.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, третя          особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Смілянська районна державна адміністрація Черкаської області  ,      провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року (суддя Рідзель О.А.)   та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року (головуючий суддя - Шевчук О.А., судді Зуєва Л.Є., Федусик А.Г.) у справі № 823/651/17.

І. Суть спору
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 04.04.2017  про закінчення виконавчого провадження, відкритого 14.12.2016 за виконавчим листом № 823/1006/16, виданим Черкаським окружним адміністративним судом про зобов`язання Смілянської районної державної адміністрації вчинити певні дії щодо повторного розгляду 18 заяв позивача.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Смілянською районною державною адміністрацією Черкаської області рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 823/1006/16 не виконано, оскільки підстави для мотивованої відмови позивачу у наданні дозволу на складання документації із землеустрою визначені ст. 123 Земельного кодексу України та є вичерпними, проте, результати розгляду заяв позивача від 15.06.2016, оформлені листом Смілянської районної державної адміністрації від 22.12.2016 р. № 01-30/11/2488 таких підстав не містять.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року, позов залишено без задоволення.  
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що за наслідками розгляду 18-ти заяв ОСОБА_1 про надання дозволу на складання документації із землеустрою Смілянська райдержадміністрація повідомила позивача про те, що управління Держгеокадастру у Смілянському районі Черкаської області на запити райдержадміністрації не підтвердило статусу земель, які позивач має намір отримати в оренду, як нерозподілених (невитребуваних), не надано списку власників земельних часток (паїв), чиї землі є нерозподіленими (невитребуваними). Відповідно земельні ділянки, визначені у заявах ОСОБА_1 , не передані в управління райдержадміністрації як нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки. Оскільки земельні ділянки, на які претендує позивач, не віднесено до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), районна державна адміністрація не має повноважень щодо надання в оренду цих земель. Результати розгляду заяв позивача від 15.06.2016 р. оформлені листом Смілянської районної державної адміністрації від 22.12.2016 р. № 01-30/11/2488. Зважаючи на те, що 22.12.2016 позивачу була надана мотивована відмова у наданні відповідного дозволу, суди дійшли висновку про те, що доводи позивача є необґрунтованими. В свою чергу, суди вказали, що незгода позивача з суттю прийнятого рішення не може бути оцінена в розрізі правомірності, з огляду на те, що відмова відповідача не була предметом розгляду справи № 823/1006/16.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
31 липня 2017 року позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року, в якій просив їх скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.  
В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що рішення суду не було виконано боржником у спосіб та порядок, встановлений виконавчим документом, отже у відповідача були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження. Вказує, що результати розгляду заяв позивача від 15.06.2016, оформлені листом Смілянської районної державної адміністрації від 22.12.2016 р. № 01-30/11/2488 не містять мотивованих підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на складання документації із землеустрою, які визначені ст. 123 ЗК України та є вичерпними.
Відповідачем по справі до Суду не було надано відзиву (заперечень) на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті.  
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2020 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні.

II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 по справі № 823/1006/16 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.
Визнано неправомірними дії Смілянської районної державної адміністрації в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволів на складання документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 14,5 га, 16,5 га, 25,6 га, 13,5 га, 8,0 га, 10,0 га, 20,1 га, 12,0 га, 8,5 га, 14,0 га, 20,0 га, 11,1 га, 35,8 га, 15,0 га, 9,8 га, 11,0 га, 12,2 га, 10,2 га, для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту).
Визнано протиправним та скасовано рішення Смілянської районної державної адміністрації, викладене в листі від 04.08.2016 р. № 01-14/1947 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволів на складання документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в адміністративних межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту).
Зобов`язано Смілянську районну державну адміністрацію розглянути заяви ОСОБА_1 про надання дозволів на складання документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 14,5 га, 16,5 га, 25,6 га, 13,5 га, 8,0 га, 10,0 га, 20,1 га, 12,0 га, 8,5 га, 14,0 га, 20,0 га, 11,1 га, 35,8 га, 15,0 га, 9,8 га, 11,0 га, 12,2 га, 10,2 га, для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту), та прийняти одне з відповідних рішень, передбачених ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.
Визнано неправомірними дії Смілянської районної державної адміністрації щодо реєстрації 18 заяв ОСОБА_1 від 15.06.2016 р. під одним реєстраційним індексом № 1947/01-14, що проведена з порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України № 1242 від 30.11.2011 р. «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади».
Зобов`язано Смілянську районну державну адміністрацію провести реєстрацію 18 заяв ОСОБА_1 відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 1242 від 30.11.2011 р. «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади».
Зобов`язано керівника Смілянської районної державної адміністрації в місячний строк з дня набрання законної сили даною постановою подати до суду звіт про виконання постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 07.11.2016 р. в адміністративній справі № 823/1006/16.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О. В. від 14.12.2016 р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 08.12.2016 Черкаським окружним адміністративним судом.
Разом з тим, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 №823/1006/16 по справі   ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення штрафу за неналежне виконання рішення суду у вказаній справі.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що відповідно до звіту Смілянської районної державної адміністрації від 22.12.2016 р. № 01-30/11/2488 Смілянською РДА проведено реєстрацію 18 заяв ОСОБА_1 про надання дозволів на складання документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 14,5 га, 16,5 га, 25,6 га, 13,5 га, 8,0 га, 10,0 га, 20,1 га, 12,0 га, 8,5 га, 14,0 га, 20,0 га, 11,1 га, 35,8 га, 15,0 га, 9,8 га, 11,0 га, 12,2 га, 10,2 га, для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту).
За наслідками розгляду 18-ти заяв ОСОБА_1 про надання дозволу на складання документації із землеустрою Смілянська райдержадміністрація повідомила позивача про те, що управління Держгеокадастру у Смілянському районі Черкаської області на запити райдержадміністрації не підтвердило статусу земель, які позивач має намір отримати в оренду, як нерозподілених (невитребуваних), не надано списку власників земельних часток (паїв), чиї землі є нерозподіленими (невитребуваними). Відповідно земельні ділянки, визначені у заявах ОСОБА_1 , не передані в управління райдержадміністрації як нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки. Оскільки земельні ділянки, на які претендує позивач, не віднесено до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), районна державна адміністрація не має повноважень щодо надання в оренду цих земель.
Результати розгляду заяв позивача від 15.06.2016 р. оформлені листом Смілянської районної державної адміністрації від 22.12.2016 р. № 01-30/11/2488.
За таких обставин, суд першої інстанції 16.02.2017 р. прийшов до висновку про відсутність підстав для накладення штрафу на відповідача за невиконання судового рішення.
Вказана ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 16.02.2017  залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Вельган О. В. від 04.04.2017 р. закінчено виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404).
Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404 встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно ч.2 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відповідача знаходився виконавчий лист Черкаського окружного адміністративного суду про зобов`язання Смілянської районної державної адміністрації розглянути заяви ОСОБА_1 про надання дозволів на складання документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 14,5 га, 16,5 га, 25,6 га, 13,5 га, 8,0 га, 10,0 га, 20,1 га, 12,0 га, 8,5 га, 14,0 га, 20,0 га, 11,1 га, 35,8 га, 15,0 га, 9,8 га, 11,0 га, 12,2 га, 10,2 га, для передачі в оренду терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (до моменту отримання власниками державних актів на право власності на цю земельну ділянку) в адміністративних межах Ташлицької сільської ради Смілянського району Черкаської області (за межами населеного пункту), та прийняти одне з відповідних рішень, передбачених ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.   
При цьому, відповідно до листа Смілянської районної державної адміністрації від 22.12.2016 за № 01-30/11/2488 Смілянська райдержадміністрація повідомила позивача про те, що управління Держгеокадастру у Смілянському районі Черкаської області на запити райдержадміністрації не підтвердило статусу земель, які позивач має намір отримати в оренду, як нерозподілених (невитребуваних), не надано списку власників земельних часток (паїв), чиї землі є нерозподіленими (невитребуваними). Відповідно земельні ділянки, визначені у заявах ОСОБА_1 , не передані в управління райдержадміністрації як нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки. Оскільки земельні ділянки, на які претендує позивач, не віднесено до нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), районна державна адміністрація не має повноважень щодо надання в оренду цих земель.
Таким чином, враховуючи вибраний позивачем спосіб захисту своїх прав під час розгляду справи № 823/1006/16 шляхом зобов`язання Смілянської районної державної адміністрації розглянути заяви ОСОБА_1 про надання дозволів на складання документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та прийняти одне з відповідних рішень, передбачених ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про виконання виконавчого листа від 08.12.2016, оскільки вказані заяви було розглянуто державною адміністрацією та прийнято відповідне рішення про відмову у наданні дозволів на складання документації із землеустрою, як то передбачено ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.
В свою чергу, незгода позивача з суттю прийнятого державною адміністрацією рішення не може бути оцінена в розрізі правомірності (вмотивованості), з огляду на те, що вказане рішення (відмова) державної адміністрації не було предметом розгляду даної справи.
Отже, доводи позивача про те, що лист Смілянської районної державної адміністрації від 22.12.2016 за № 01-30/11/2488 не містить мотивованих підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на складання документації із землеустрою, які визначені ст. 123 Земельного кодексу України, є необґрунтованими з підстав того, що належна оцінка вмотивованості прийнятого державною адміністрацією рішення за результатами розгляду заяв позивача не може бути надана в рамках розгляду цієї справи. 
З огляду на зазначене, державний виконавець відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, прийняв спірну постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №823/1006/16 від 08.12.2016.
У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 341, 343, 349-354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 823/651/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	Н.А. Данилевич М.І. Смокович   Н.В. Шевцова