ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5882/20 Справа № 185/10978/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.         
суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И Л А : 

У грудні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду із позовом до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 02 грудня 2011 року між відповідачем та ПАТ «Актабанк» було укладено кредитний договір № 0860560001/T/972114. 23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та позивачем укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором в сумі 16262,95 грн, з яких: 3338 грн - заборгованість за основним боргом; 7124 грн - заборгованість за процентами; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 5800,95 грн - штрафи, пені. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 23 березня 2018 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. За умовами договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та/або штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 10 (десять) років.
Враховуючи викладене, Товариство просило стягнути з відповідача вказану суму кредитної заборгованості.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задоволено в повному обсязі, а саме, стягнуто з відповідача кредитну заборгованість в сумі 16 262,95 грн..
Рішення суду мотивоване тим, що зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим за період з 23 березня 2018 року по 31 жовтня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 16262,95 грн, з яких: 3338 грн - заборгованість за основним боргом; 7124 грн - заборгованість за процентами; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 5800,95 грн - штрафи, пені.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення скасувати.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано наслідки спливу строків позовної давності, так як кінцевою датою повернення кредиту є 01 грудня 2012 року, тоді як з позовом товариство звернулося 25 листопада 2019 року, тобто поза межами строків позовної давності. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. 
Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, матеріалами справи встановлено, що 02 грудня 2011 року між публічним акціонерним товариством «Актабанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0860560001/T/972114, відповідно до якого банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в формі разового кредиту в сумі 5000,00 грн з встановленням річної процентної ставки 37% з кінцевою датою погашення заборгованості до 01 грудня 2012 року.
Відповідно до Договору №2 про відступлення прав вимоги від 23 березня 2018 року та Витягу з додатку №1, ПАТ «Актабанк» відступило, а позивач прийняв право вимоги, в тому числі й за кредитним договором № 0860560001/T/972114 від 02 грудня 2011 року.
Згідно розрахунку Товариства, розмір виниклої кредитної заборгованості відповідач за період з 23 березня 2018 року по 31 жовтня 2019 року становить 16262,95 грн., з яких: 3338,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 7124,00 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 5800,95 грн. - штрафи, пені.
За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Тобто пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Встановивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь Товариства заборгованості за основним боргом та відсотками.
При цьому, суд вірно відмовив у застосуванні до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності, так як сторони домовилися про збільшення позовної давності до 10 років (п. 5.3 Кредитного договору).
Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача заборгованості по штрафам, пені в розмірі 5800,95 грн., так як пеня і штраф за своєю правовою природою є різними видами неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Ставлячи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по штрафам, пені, - позивач не обґрунтував вказану суму та не вказав окремо, яка сума складає штрафи, а яка пеню. 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості по штрафам, пені.
Доводи апелянта в скарзі про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до спірних правовідносин наслідки спливу строків позовної давності, - колегія суддів вважає необґрунтованими, так як сторони в п. 5.3 Кредитного договору погодили збільшення позовної давності до 10 років.
На викладене суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі не встановив фактичні обставини, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог Товариства в повному обсязі. 
Оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача заборгованості по штрафам, пені як таке, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін, як таке таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального законів.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року - скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафів, пені.
В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення штрафів, пені - відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко