ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/904/19                                        Головуючий суддя І інстанції Харченко С. М.
Провадження № 22-ц/818/2965/20                        Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають з відносин спадкування за законом.

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року                                                                м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого                                        Яцини В.Б.,
суддів колегії                                        Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретарів судового засідання        Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Харченка С.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року позивачі звернулися до суду з вказаною позовною заявою, уточнивши її, просили визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 5,24 умовних кадастрових гектар за рахунок земель резервного фонду Вінницько-Іванівської сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 5.24 умовних кадастрових гектар за рахунок земель резервного фонду Вінницько-Іванівської сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право на 1/3 частину земельної частки (паю) площею 5,24 умовних кадастрових гектар за рахунок земель резервного фонду Вінницько-Іванівської сільської ради в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову вказали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після його смерті в нотаріальній конторі було заведено спадкову справу. Спадкоємцями в рівних частинах по 1/3 частині спадкової маси є: ОСОБА_1 (дружина); ОСОБА_3 (син) та ОСОБА_2 (донька). Спадкове майно складалося з 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.1982. На вказане майно після смерті ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.10.2018, по 1/6 частині за кожним із спадкоємців. Крім цього, залишилося спадкове право на земельну частку (пай), розміром 5,24 умовних кадастрових гектар по КСП ім. Леніна, за рахунок земель резервного фонду Вінницько-Іванівської сільської ради, відповідно до рішення Вінницько-Іванівської сільської ради від 25.07.2001, яке на даний час не оформлено. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 користувалися даною земельною ділянкою, обробляли, сплачували земельний податок. За життя ОСОБА_4 не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену ділянку та виготовити на власне імёя державний акт на право власності на земельну ділянку. З метою оформлення права на земельну ділянку в порядку спадкування, в листопаді 2018 року, ОСОБА_1 з заявою щодо наявності вільних земель резервного фонду на території Вінницько-Іванівської сільської ради до відділу у Богодухівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області. 22 листопада 2018 року листом ГУ Держгеокадастру у Харківській області Відділ у Богодухівському районі за №565/104-18 було роз`яснено щодо земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення державної форми власності, які можливо отримати у власність або користування за межами населених пунктів, при проведенні аналізу не наданих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, виявлено земельну ділянку площею 4,0 га ріллі за межами населених пунктів поблизу с. Дегтярі. 22.11.2018 ОСОБА_1 звернулась до Вінницько-Іванівської сільської ради з заявою щодо вільних земельних ділянок. 26.11.2018 отримано відповідь за 3 01-26/362, згідно з якою, вільних земель резервного фонду в межах населеного пункту на території Вінницьо-Іванівської сільської ради немає. Також було повідомлено, що внаслідок перевірки не наданих земельних ділянок сільськогосподарського призначення визначено земельну ділянку за межами населеного пункту поблизу с. Дегтярі, орієнтованою площею 5,24 га будь-яким іншим особам Вінницько-Іванівська сільська рада не володіє. 27.11.2018 нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори листом №2022/02-17 було повідомлено, що не можливо видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай), розміром 5,24 умовних кадастрових гектар по КСП ім. Леніна в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на спадкове майно, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну частку (пай). Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливе лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. За таких обставин позивачі не мають змоги переоформити та зареєструвати спадкове майно - земельну частку (пай) за спадкоємцями, що змушує звернутися до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.
Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні з підстав, наведених в уточненій позовній заяві. ОСОБА_3 зазначив, що на задоволенні уточнених позовних вимог наполягає та просить їх задовольнити.
Представник відповідача - Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до змісту якої, приймаючи до уваги уточнену позовну заяву позивачів від 25 вересня 2019 року сільська рада не заперечує проти задоволення позову.
Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав заяву, за змістом якої вважає, що відсутні правові підстави для участі представника ГУ Держгеокадастру у Харківській області в даній цивільній справі.
Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на 1/3 частину земельної частки (паю), площею 5,24 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель резервного фонду Вінницько-Іванівської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на 1/3 частину земельної частки (паю), площею 5,24 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель резервного фонду Вінницько-Іванівської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на 1/3 частину земельної частки (паю), площею 5,24 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель резервного фонду Вінницько-Іванівської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального га процесуального права. 
Вказали, що судом безпідставно було прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, оскільки вона була подана після закінчення підготовчого провадження.
Зазначили, що залучення управління до участі у справі у якості співвідповідача відбулось з порушенням норм процесуального права, оскільки районним судом не було постановлено відповідної ухвали.
Про вказані обставини було повідомлено суд першої інстанції.
Послались на те, що управління відповідно до статті 122 Земельного кодексу України з 01.01.2013 наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області.
Відтак, управління не наділене правом розпорядження землями колективної власності.
Крім того, послались на те, що позивачами у позові не оскаржуються дії або бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Харківській області як відповідача по цій справі, а також не зазначено, яку норму та якого закону було порушено Головним управлінням, щоб визначити його статус в якості відповідача по даній справі.
Зазначили, що земельна частка (пай), право на яку визнано за позивачами по даній справі, не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 . На запит Головного управління Відділом у Богодухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (далі - Відділ, копія листа № 342/404-20 від 10.03.2020 р. додається) було повідомлено про наступне:
відповідно до рішення Богодухівської районної ради народних депутатів від 22 лютого 1996 року. КСП ім. Леніна видано державний акт на право колективної власності на землю серія ХР-04-00-000716 для ведення сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю від 23.02.1996 року за № 7;
відповідно даних додатку і до Державного акта на право колективної власності на землю та Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КС1І ім. Леніна до списків громадян членів КСП гр. ОСОБА_4 , не включений:
за інформацією наявною у Відділі в Книгах реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Богодухівському району Харківської області, на ім`я гр. ОСОБА_4 сертифіката на право на земельну частку (пай) не зареєстровано:
згідно облікових даних та Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, інформація про земельні ділянки, у відношенні гр. ОСОБА_4 , зареєстрованих станом на 31.12.2012 року, на території Богодухівської о району Харківської області - відсутня.
зміни до «Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Леніна щодо земельної частки (паю) гр. ОСОБА_4 не вносились;
щодо земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення державної форми власності, які можливо отримати у власність або користування за межами населених пунктів, повідомляємо, що при проведенні аналізу не наданих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, виявлено вільну земельну ділянку орієнтовною площею 4,0 га ріллі за межами населених пунктів поблизу с. Дегтярі Вінницько-Іванівської сільської ради;
інформація щодо рішення Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області XIII сесії XXIII скликання від 25.07.2001 р. «Про надання земельної ділянки в розмірі паю громадянину ОСОБА_4 », у Відділі відсутня.
З урахуванням вищевикладеного вважають, що в матеріалах даної судової справи, які надійшли до Головного управління, відсутні належні, достатні та допустимі докази наявності права у померлого ОСОБА_4 на спірну земельну частку (пай).
Зазначили, що позивачами по справі не надано належних та беззаперечних доказів членства померлого ОСОБА_4 в КСП ім. Леніна, а також наявності всіх інших обов`язкових умов, які свідчать про виникнення у останнього права на спірну земельну частку (пай).
Вважають, що судом не досліджено питання щодо поважності причин пропуску строку на подання даного позову.
У відзиві на скаргу позивачі просять скаргу відхилити, оскаржене рішення суду - залишити без змін.
Вказали, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а доводи скарги належним чином не доведені.
Вказали, що доводи скарги про те, що право на земельну частку (пай) не входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 , а також - про відсутність вільних земель, за рахунок яких можливо виділити землі позивачам у натурі, - відповідними доказами не підтверджені і спростовуються матеріалами справи. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуються саме права та обов`язки спадкодавця, зокрема право на земельну частку (пай), а не документи, які посвідчують вказане право. Посилання апелянта на сплив позовної давності є безпідставними, оскільки у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачі вчасно прийняли спірну спадщину. Судом також достовірно встановлено факт належності ОСОБА_4 за його життя права на земельну частку (пай) КСП «ім. Леніна», що розташована на території Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, вказане право з його смертю не припинилося, а позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , спадщину вони прийняли та оформили право власності на частину спадщини.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.
Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Векленко В.І., за відсутності належним чином повідомлених про апеляційний розгляд справи інших учасників справи, які без поважних причин до суду не з`явилися, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін визначені у ст. 375 ЦПК України, за якоюсуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Наведеній нормі цивільного процесуального права оскаржене рішення відповідає.
Судом першої інстанції встановлено і доводами скарги не спростовується, що згідно з рішенням ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 25 липня 2001 року, ОСОБА_4 надано земельну ділянку в розмірі земельного паю по КСП ім. Леніна площею 5,24 га в умовних кадастрових гектарах для товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду, поле № 2/6 (а. с. 25 т. 1).
Відповідно до копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_1 , прізвище останньої після шлюбу - ОСОБА_1 (а. с. 21 т. 1).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а. с. 22 т. 1)
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_2 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а. с. 23 т. 1)
Згідно з Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 прізвище ОСОБА_2 після укладення шлюбу - ОСОБА_2 (а. с. 24 т. 1)
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12 т. 1).
З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2018 вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 1/2 частки у праві власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є: його дружина - ОСОБА_1 на 1/3 частку у спадщині, його син - ОСОБА_3 на 1/3 частку у спадщині та його донька ОСОБА_2 на 1/3 частку у спадщині. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку вказаного майна видано ОСОБА_3 (а. с. 13 т. 1).
Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2018 спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з 1/2 частки у праві власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є: його дружина - ОСОБА_1 на 1/3 частку у спадщині, його син - ОСОБА_3 на 1/3 частку у спадщині та його донька ОСОБА_2 на 1/3 частку у спадщині. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку вказаного майна видано ОСОБА_2 (а. с. 14 т. 1)
Згідно з копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2018 спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається з Ѕ частки у праві власності на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є: його дружина - ОСОБА_1 на 1/3 частку у спадщині, його син - ОСОБА_3 на 1/3 частку у спадщині та його донька ОСОБА_2 на 1/3 частку у спадщині. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку вказаного майна видано ОСОБА_1 . (а. с. 16 т. 1)
Відповідно до копії Свідоцтва про право власності від 05.10.2018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу, є пережившою дружиною гр. ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 15 т. 1)
З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140317374 від 5 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17 т. 1)
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140317637 від 5 жовтня 2018 року ОСОБА_1 є власником 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.18 т. 1)
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140317839 від 5 жовтня 2018 року ОСОБА_3 є власником 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19 т. 1)
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140318057 від 5 жовтня 2018 року ОСОБА_2 є власником 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20 т. 1)
Згідно з Листом відділу у Богодухівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області №565/104-18 від 20.11.2018, для отримання інформації щодо вільних земельних ділянок державного резервного фонду сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, ОСОБА_1 запропоновано звернутися до розпорядника земель в межах населеного пункту, а саме Вінницько-Іванівської сільської ради. Щодо земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення державної форми власності, які можливо отримати у власність або користування за межами населених пунктів повідомлено, що при проведенні аналізу не наданих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, виявлено вільну земельну ділянку орієнтовною площею 4,0 га ріллі за межами населених пунктів поблизу с. Дегтярі Вінницько-Іванівської сільської ради (а. с. 27 т. 1)
Листом Вінницько-Іванівської сільської ради №01-26/362 від 26.11.2018 повідомлено, що вільних земель резервного фонду в межах населеного пункту на території Вінницько-Іванівської сільської ради немає; щодо земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення державної форми власності, які можливо отримати у власність аби користуватися за межами населеного пункту внаслідок перевірки не наданих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, визначено земельну ділянку за межами населеного пункту поблизу с. Дегтярі (кладовища) Вінницько-Іванівської сільської ради орієнтовною площею 3,3 га; повноваженнями щодо передачі земель у власність або користування, що знаходиться за межами населеного пункту наділено Головне Управління Держгеокадастру у Харківській області; інформацією стосовно надання земельної ділянки (паю) площею 5,24 га будь-яким іншим особам сільська рада не володіє (а. с. 26 т. 1)
Відповідно до Листа Богодухівської ДНК Харківської області №2022/02-17 від 27.11.2018 року в Богодухівській держнотконторі після померлого була заведена спадкова справа №92/2016. Позивачі є спадкоємцями за законом в 1/3 частці кожен. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай), розміром 5,24 умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель резервного фонду Вінницько-іванівської сільської ради, згідно з рішенням В.-Іванівської сільської ради від 25 липня 2001 року. За життя померлий ОСОБА_4 не оформив право власності не земельну ділянку. Виходячи з цього свідоцтво про право на спадщину неможливо видати в зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. Спадкоємцям рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на право на земельну частку (пай). (а. с. 30 т. 1).
В судовому засіданні безспірно було встановлено, що рішенням ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 25 липня 2001 року, ОСОБА_4 надано земельну ділянку в розмірі земельного паю по КСП ім. Леніна площею 5,24 га в умовних кадастрових гектарах для товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель резервного фонду, поле №2/6.
Замовити Державний акт на право приватної власності за життя ОСОБА_4 не встиг.
Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції вказав, що як слідує з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , він за життя заповіту не складав, його дружина - ОСОБА_1 та діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги спадкування за законом після смерті батька звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу їм свідоцтва про право на спадщину, в тому числі у вигляді земельної частки (паю).
На частину спадкового майна ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видано свідоцтва про право на спадщину, на підставі яких зареєстровано речові права.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про доведенысть в судовому засіданні права ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на спадкування права на земельну частку (пай), яке за життя належало ОСОБА_4 .
Відповідно до ст.ст. ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцям в часу відкриття спадщини.
Оскільки в судовому засіданні встановлено факт належності ОСОБА_4 за його життя права на земельну частку (пай) КСП «ім. Леніна», вказане право з його смертю не припинилося, а позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , при цьому позасудові способи реалізації права на спадкування вичерпано, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачами, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай), яка належала померлому, як члену КСП «ім.Леніна», перебувала у колективній власності КСП «ім. Леніна» та розташована на території Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:
1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:
1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України: 
1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Районний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог. 
Пунктом 1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» передбачено добровільність передачі земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє.
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Пунктом 2 цього ж Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Аналіз вказаних нормативно-правових актів та роз`яснень Пленуму ВС України дає підстави для висновку про те, що право колективної власності на землю та право та земельну частку (пай) мають громадяни України, які являлися члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Тобто право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або акціонерного товариства; 2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; 3) включення особи до списку, доданого до цього акта.
Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Право на земельну частку (пай) не відноситься до тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, які не входять до складу спадщини, що визначено ст. 1219 ЦК України.
За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуються саме права та обов`язки спадкодавця, зокрема право на земельну частку (пай), а не документи, які посвідчують вказане право. 
Доводи скарги про те, що спадкодавець за життя не подав заяву на отримання сертифіката правого значення не мають, оскільки предметом позову у даній справі є право на земельний пай, а не земельну ділянку, яка у позасудовому порядку виділяється на підставі права на земельний пай.
Колегія суддів погоджується з запереченнями позивачів проти апеляційної скарги, які підтверджуються матеріалами справи, про те, що позивачі вчасно прийняли спірну спадщину, заява про застосування наслідків спливу позовної давності до суду першої інстанції не подавалась. Тому посилання апелянта на сплив позовної давності є безпідставними.
Судом достовірно встановлено наявність у ОСОБА_4 за його життя права на земельну частку (пай) КСП «ім. Леніна», що розташована на території Вінницько-Іванівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, вказане право з його смертю не припинилося, позивачі є єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , спадщину вони прийняли та оформили право власності на частину спадщини, а наведені з цього приводу доводи скарги є необґрунтованими і тому колегія суддів їх також відхиляє.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом, серед інших, мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах-уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Така заява, відповідно до ст.1270 ЦК України має бути подано протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини.
Крім цього, згідно ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», не витребувана земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, у разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності, може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).
Колегія суддів також відхиляє доводи скарги про те, що ГУ Держгеокадастру, який є державним органом управління у земельних правовідносинах, є неналежним відповідачем у справі, оскільки судом було вирішено питання про право позивачів на земельну частку (пай), що пов`язано з його компетенціями та відповідальністю, визначеними у Положенні про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333 (Зареєстровано в МЮ України 25 жовтня 2016 р. за № 1391/29521).
Наведене свідчить, що при ухваленні рішення районним судом були додержані норми матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Підстав для перерозподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не встановлено.
Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 24 лютого 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 30 червня 2020 року.

Головуючий                                                        В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                        І.В. Бурлака.

                                                                       О.М. Хорошевський.