ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 169/380/17
адміністративне провадження № К/9901/30308/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий - Стародуб О.П.,
судді - Берназюк Я.О., Кравчук В.М.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на ухвалу Турійського районного суду Волинської області від 08.06.2017 (суддя - Турак О.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017р. (судді - Заверуха О.Б., Гінда О.М., Ніколіна В.В.) за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання протиправними дій та спонукання до перерахунку пенсії,
встановив:
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просила замінити стягувача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Турійського районного суду Волинської області у справі №2-181/10 про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області провести перерахунок і виплату раніше призначеної державної і додаткової пенсії ОСОБА_2 в розмірі, визначеному ст.ст.    50,    54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»    за період з 22.05.2008 по 31.05.2010, його правонаступником ОСОБА_1 .
Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 08.06.2017, залишеною без  змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017, заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.
Замінено стягувача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні з виконання рішення Турійського районного суду Волинської області від 08.09.2010 у справі №2-181/10 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання протиправними дій та спонукання до перерахунку пенсії, його правонаступником ОСОБА_1 .
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви або направити справу на новий розгляд.
В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що судами попередніх інстанцій не в повній мірі з`ясовано обставини справи та досліджено докази, що призвело до ухвалення рішень, які підлягають скасуванню.
Заперечуючи проти касаційної скарги ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційні скарги в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Турійського районного суду Волинської від 08.09.2010, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2012, задоволено позов ОСОБА_2 ; зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області провести перерахунок і виплату раніше призначеної державної і додаткової пенсії ОСОБА_2 в розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 22.05.2008 до 31.05.2010.
На виконання вказаного рішення суду, 06.03.2013 Турійським районним судом Волинської області видано виконавчий лист №2-181/10/0316.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Перевалівської сільської ради Турійського району Волинської області.
Відповідно до наявного в матеріалах справи свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.12.2016, ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 ; спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: доплати по перерахунку призначеної державної і додаткової пенсії, яку було нараховано, але не виплачено за життя, в розмірі визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 22.05.2008 по 31.05.2010, в сумі 64630,15 грн., яка знаходиться на особовому рахунку № НОМЕР_2 в управлінні Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області та належить померлому на підставі довідки, наданої управлінням Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області 12.12.2016 за №2928/02-16.
Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із наявності підстав для заміни стягувача його спадкоємцем у відповідності до положень ст. 264 КАС України.
З висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК).
Відповідно до  ст. 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій  статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Отже, спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Відповідно до ст. 55 КАС України (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.
Згідно з ч. 1 ст. 264 КАС України    (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Відповідно до  ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього   Закону  підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.ч. 1, 2   ст. 15 Закону №1404-VIII   сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
Положеннями ч. 5  ст. 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
У контексті наведених положень  Закону №1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених   статтею 39 цього Закону.
При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.
До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої        статті 4 Закону №1404-VIII).
У рішенні Європейського суду з прав людини "Матківська проти України" від 12.03.2009р. зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31.01.2018р. у справі №2а/945/2010 (6-а/195/7/17) суд враховує, що розширене тлумачення ч. 1 ст. 264 КАС України узгоджується зі змінами щодо заміни сторони виконавчого провадження, які відбулися з прийняттям Закону від 03.10.2017р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким    КАС України   викладено у новій редакції (діє з 15.12.2017р.). Зокрема, у ст. 379 у порівняні зі        ст. 264 КАС України   у попередній редакції, з`явилася частина 4 такого змісту: «Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження».
У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004р. у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.
Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на зазначене, тлумачити статтю 264 КАС України  слід у дусі Конвенції та забезпечення ефективності захисту порушених прав, як норму, яка надає суду можливість контролювати виконання судових рішень, усувати перешкоди та сприяти виконанню. При цьому відсутність виконавчого провадження на час звернення із заявою про заміну сторони не є матеріально-правовою перешкодою для заміни сторони правонаступником, і не суперечить загальній меті адміністративного судочинства
Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій обгрунтовано здійснили заміну сторони виконавчого провадження керуючись ст. 264 КАС України  (у редакції до 15.12.2017) з огляду на те, що виконання триває.
Посилання скаржника в обгрунтування касаційної скарги на необхідність заміни боржника у справі (УПФ України в Турійському районі Волинської області) у зв`язку з його ліквідацією, а також відсутність можливості виконання рішення суду, є необгрунтованими, оскільки в даному випадку розглядається не спір у межах адміністративної справи, а лише питання можливості заміни вибувшої сторони, а саме стягувача, на стадії виконання рішення її правонаступником і доводи або заперечення мають бути пов`язані саме з особою, яка вступає в процес за правонаступництвом, а не з відсутністю можливості виконання рішення. 
Відповідно до частини 1  статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні рішень судами попередніх інстанцій правильно застосовано норми процесуального права, суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Керуючись статтями 345, 349,  350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу Ковельського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а ухвалу Турійського районного суду від 08.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.09.2017 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
О.П. Стародуб
Я.О. Берназюк
В.М. Кравчук