КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
Справа № 760/13218/156                                         Головуючий 1 інстанція - Українець В.В.   
Провадження № 22-ц/824/2651/2020                       Доповідач 2 інстанція    - Суханова Є.М.

                                                      П О С Т А Н О В А
                                                       іменем     України
 
15  липня 2020 року                                                              м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
            головуючого судді:                 Суханової Є.М.,
            суддів:                                     Березовенко Р.В., Лівінського С.В.
            за участю секретаря:             Климчук Т.В.
 
           розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
 
                                                              ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2016 року позивач звернувся в Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обгрунтовував тим, що 27 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CM-SME012/258/2008, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а останній приймає кредит. 
Позивач вказав, що  надав відповідачу кредит у сумі 330000 доларів США із встановленням плаваючої відсоткової ставки 5,49 % та FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).
Відповідач, зобов`язувався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати інші зобов`язання, визначені договором.
Станом на 07 травня 2018 року заборгованість відповідача становить у розмірі 319337 доларів 84 центи США, з яких:
- 222990 доларів 15 центів США - заборгованість за кредитом;
- 78932 долари 33 центи США - заборгованість по відсоткам;
- 17525 доларів 36 центів США - заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по тілу (а.с. 92-93), яку просив стягнути на користь позивача Акціонерного товариства «ОТП Банк» в повному обсязі.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2019  року позов  Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість по кредиту у розмірі 222990 доларів 15 центів США, заборгованість по відсоткам у розмірі 78932 долари 33 центи США, заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по тілу в сумі 17525 доларів 36 центів США та судовий збір в розмірі 126048 гривень 63 копійки.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  ОСОБА_1 ,  25 жовтня 2019 року  подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач  ОСОБА_1 , посилається на те, що судом першої інстанції не надано оцінки наявним у справі доказам, а саме те, що сам  розрахунок заборгованості наданий позивачем є не достовірним, належним та допустимим доказом в розумінні ст..ст. 77-79 ЦПК України, оскільки не оформлений у відповідності до вимог чинних нормативно-правових актів до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «вимоги до оформлення документів», більш того зазначає, що розрахунок не скріплено підписом службової особи банку, що є неналежним доказом. 
Крім того, вказує, що наданий представником банку додатковий договір №6, взагалі підписаний не ним, а невстановленою особою.
Просив, скасувати повністю рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року  та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 27 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CM-SME012/258/2008, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цього договору, а останній приймає кредит. 
Позивач надав відповідачу кредит у сумі 330000 доларів США із встановленням плаваючої відсоткової ставки 5,49 % та FIDR(процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).
ПАТ «ОТП Банк» змінило своє найменування з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на Акціонерне товариство «ОТП Банк», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків  ПАТ «ОТП Банк», що підтверджується статутом в редакції від 28 листопада 2018 року та випискою з ЄРДПОУ станом на 16 травня 2018 року (а.с. 136-153).
Відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені, відсотки та інші обов`язкові платежі не сплачені.
В свою чергу станом на 07 травня 2018 року заборгованість відповідача становить у розмірі 319337 доларів 84 центи США, з яких:
- 222990 доларів 15 центів США - заборгованість за кредитом;
- 78932 долари 33 центи США - заборгованість по відсоткам;
- 17525 доларів 36 центів США - заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість по тілу.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано належних в розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України, та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилався.
З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.
Відповідно  до положень ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на держання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Колегією судів  встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов`язання передбачені Кредитним договором та надав ОСОБА_1 . Кредит в розмірі 330 000,00 (триста тридцять тисяч доларів США) (ч. 1. п. 2 Кредитного договору) із встановленням плаваючої відсоткової ставки 5,49% + FIDR (процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору).
Однак, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 07 травня 2018 року має заборгованість у розмірі 319337 доларів 84 центи США.
Доводи апеляційної скарги апелянта, щодо невідповідність розрахунку заборгованості вимогам оформлення документів на положення ДСТУ 4163-2003, колегія суддів до уваги не бере, так як матеріали справи містять виписку по особистому рахунку останнього № НОМЕР_1 засвідчену належним чином (а.с.111-120)  
Згідно з п. 1.4. Постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні! в національній валюті» меморіальний ордер - розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунку платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та нормативно-правових актів Національного банку.
Пунктом 5.1 глави 5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Крім того, колегія  суддів бере до уваги ту обставину що апелянт, будучи обізнаним про наявність заборгованості та про існування судових процесів ,   будучи належним чином повідомленим про дату місце та час судових засідання, як у суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції  щодо стягнення заборгованості, жодних належних та допустимих доказів на спростування своєї позиції, контррозрахунку чи пояснень  щодо протилежного ні суду першої інстанції ні колегії суддів надано не було. 
Враховуючи  вище викладене, колегія суддів погоджуючись з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо наявних підстав для  задоволення позовних вимог на користь банку.
Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд першої інстанції, вірно встановив фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
 Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
 
                                                ПОСТАНОВИЛА:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 28 травня 2019 року  залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

             Головуючий:                                     Є.М. Суханова
              
                    Судді:                                           Р.В. Березовенко 
                                                                          С.В. Лівінський