УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
21 липня 2020 року
м. Київ
провадження № 51-3194ск19
справа № 310/6548/17
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 травня 2020 року у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016020000000256 від 09.08.2016 р.
Суть питання
Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13 лютого 2018 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, і призначено покарання за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК – у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна.
Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду, сторона захисту оскаржила його до апеляційного суду. 
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19 травня 2020 року вирок місцевого суду залишений без змін.
У касаційній скарзі захисник засудженого, посилаючись на істотні, на його думку, порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та закрити провадження у справі.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК України встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Проте зазначені вимоги кримінального процесуального закону захисник засудженого у повному обсязі не виконав. Так, посилаючись на неправильне застосування закону, захисник не зазначає конкретно, у чому саме, з огляду на положення ст. 413 КПК України, полягає неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. 
Крім того захисник фактично не погоджується з оцінкою доказів, яку надав суд першої інстанції, і з якою погодився суд апеляційної інстанції, і, що відповідно до вимог ст. 433 КПК України не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції.
Поряд з цим захисник в обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність вказує на неправильну правову оцінку обставин справи і при цьому наводить доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що також не є предметом перевірки Верховного Суду.
Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків — десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                            ОСОБА_3