Справа № 132/629/15-ц
Провадження № 22-ц/801/1039/2020 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач:Матківська М. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року	Справа № 132/629/15-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.
Секретар: Кузьменко Б. І.
За участю: представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Федорова Ю. А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Федорова Юрія Андрійовича
на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2020 року за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Федорова Юрія Андрійовича про поновлення процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року у цивільній справі № 132/629/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
Ухвалу постановив суддя Сєлін С. В.
Ухвалу постановлено о 13:36 год у м. Калинівці Вінницької області
Повний текст ухвали складено 26 березня 2020 року,

встановив:
У березні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № VIK0G100001421 від 07 червня 2007 року у розмірі 163 297 доларів США, що станом на 09 лютого 2015 року еквівалентно 4 074 260,16 грн.
Заочним рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № VIK0G100001421 від 07 червня 2007 року станом на 09 лютого 2015 року, яка складається з: 32 489,20 доларів США – заборгованість за кредитом; 39 501,16 доларів США – заборгованість по процентам за користування кредитом; 6171,55 доларів США – заборгованість з комісії за користування кредитом; 77 349,50 доларів США – пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором; 10,02 доларів США – штраф (фіксована частина); 7775,57 доларів США – штраф (процентна складова), а всього – 163 297 доларів США, що за курсом станом на 09 лютого 2015 року складає 4 074 260,16 грн., а також – витрати, понесені на сплату судового збору в сумі 3654 грн.
08 січня 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Федоров Ю. А. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду, яку мотивував тим, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 11 червня 2015 року про видачу йому копій рішень Калинівського районного суду про стягнення заборгованості, однак із цієї заяви вбачається, що копії рішень отримала інша особа, а не особисто відповідач, оскільки допис та підпис про отримання вказаних рішень було зроблено не відповідачем, крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про уповноваження останнім інших осіб на вчинення будь-яких дій від його імені. Зі змістом заочного рішення суду відповідач фактично ознайомився 19 грудня 2019 року після ознайомлення із матеріалами справи його представника – адвоката Федоровича Ю. А.
Також зазначив, що відповідач не був повідомлений про розгляд цієї справи судом, оскільки за зазначеною позивачем у позовній заяві адресою: АДРЕСА_1 на час розгляду справи не проживав, про що було відомо позивачеві, у зв`язку з чим ухвалене заочне рішення підлягає перегляду, так як відповідач був позбавлений можливості реалізувати надані йому законом права відповідача. Вимоги позивача по процентах та пені мають бути залишені без задоволення, оскільки з моменту пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості до моменту звернення до суду минув строк позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові за його заявою.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 11 лютого 2020 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Федорова Ю. А. про перегляд заочного рішення у цій справі залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків.
На виконання вимог цієї ухвали 14 лютого 2020 року представник відповідача – адвокат Федоров Ю. А. подав до суду заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року, у якій зазначив, що зі змістом цього рішення відповідач фактично ознайомився 19 грудня 2019 року після ознайомлення його представника – адвоката Федорова Ю. А. із матеріалами справи. Із наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_1 від 04 червня 2015 року про видачу копій судових рішень, на якій міститься рукописний засвідчувальний напис від 11 червня 2015 року про отримання копії рішень, вбачається, що такі копії отримала інша особа, оскільки допис та підпис зроблено не відповідачем, крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про уповноваження останнім інших осіб на вчинення від його імені будь-яких дій. Факт ознайомлення ОСОБА_1 10 січня 2018 року із матеріалами виконавчого провадження № 52373665 та отримання ним копій матеріалів виконавчого провадження не можна вважати підтвердженням отримання копії заочного рішення суду.
Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Федорова Ю. А. про поновлення процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року у цій справі – відмовлено.
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Федорова Ю. А. про перегляд заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року у цій справі – залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Федоров Ю. А. просить ухвалу суду скасувати.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, оскільки така заява фактично була прийнята судом до розгляду, оголошена в судовому засіданні, учасники справи надавали пояснення в судовому засіданні, тобто заява розглядалась по суті, незважаючи на це суд першої інстанції залишив заяву про перегляд заочного рішення без руху, що є незаконним після розгляду заяви по суті. Крім того, в порушення ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд першої інстанції з власної ініціативи витребував додаткові докази у справі, а саме: копію виконавчого провадження № 52373665, про що не просив ні позивач, ні відповідач, та суд першої інстанції не оголошував про наміри витребувати будь-які докази з власної ініціативи. Матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 отримав повний текст заочного рішення та був ознайомлений із ним саме у вказаний в оскаржуваній ухвалі період – під час ознайомлення 10 січня 2018 року із матеріалами виконавчого провадження, а тому моментом отримання відповідачем копії заочного рішення є 19 грудня 2019 року, що підтверджується відповідним засвідчувальним написом його представника про ознайомлення із матеріалами справи.
Позивач АТ КБ «Приватбанк» відзив на апеляційну скаргу не надав.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.
Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та залишив таку заяву без розгляду, мотивуючи ухвалу тим, що 10 січня 2018 року відповідач ОСОБА_1 безпосередньо знав про наявність заочного рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2015 року у цій справі, та відкритого на його виконання відповідного виконавчого провадження № 52373665, та отримав її копію, про що свідчить інформація наявна в матеріалах цивільної справи, натомість заяву про скасування заочного рішення направив на адресу суду лише 08 січня 2019 року, тобто майже через рік.
Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.
Як свідчать матеріали справи 21 квітня 2015 року Калинівським районним судом Вінницької області ухвалено заочне рішення у цій справі про стягнення  з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № VIK0G100001421 від 07 червня 2007 року станом на 09 лютого 2015 року в загальній сумі 163 297 доларів США, що за курсом станом на 09 лютого 2015 року складає 4 074 260,16 грн., а також – витрат, понесених на сплату судового збору в сумі 3654 грн. (том 1 а. с. 35-36).
Відповідно до ст. 228 ЦПК України в редакції, що була чинною на час ухвалення заочного рішення, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року, визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Розділ ХІІІ «Перехідні положення» цього Кодексу передбачає, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 9). Судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 13).
Згідно зі статтею 284 ЦПК України в чинній редакції заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Із матеріалів справи вбачається, що копію заочного рішення суду від 21 квітня 2015 року направлено відповідачеві ОСОБА_1 24 квітня 2015 року, про що свідчить супровідний лист (том 1 а. с. 37), проте рекомендований лист із повідомленням про вручення поштового відправлення № 2240024725624 повернувся до суду не врученим із зазначенням причини повернення: «за зазначеною адресою не проживає» (том 1 а. с. 42-42а).
Водночас в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 04 червня 2015 року, у якій він просить видати йому копії рішень за позовом Приватбанку до нього про стягнення боргу за період 2014-2015 роки. На цій же заяві міститься напис: «Копії рішень отримала» від 11 червня 2015 року (том 1 а. с. 40).
Проте апеляційний суд вважає, що зазначена заява не є належним доказом отримання відповідачем копії заочного рішення суду у цій справі, оскільки із цієї заяви не вбачається, що вона стосується рішення саме у цій цивільній справі, так як відповідач просив видати йому копії рішень за позовом Приватбанку до нього про стягнення боргу за період 2014-2015 роки. Крім того, напис на заяві: «Копії рішень отримала» вчинений невстановленою особою 11 червня 2015 року не підтверджує факту отримання копії рішення у цій справі відповідачем ОСОБА_1 , оскільки матеріали справи не містять відомостей про уповноваження відповідачем будь-якої іншої особи на вчинення від його імені будь-який дій, в тому числі – на отримання копії рішення у цій справі.
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не послався в оскаржуваній ухвалі на зазначену заяву ОСОБА_1 як на доказ отримання ним копії заочного рішення суду у цій справі 11 червня 2015 року.
Водночас апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що строк для подання заяви про перегляд заочного рішення слід відраховувати з дати ознайомлення відповідача із матеріалами виконавчого провадження № 52373665, тобто – з 10 січня 2018 року. 
За змістом статті 228 ЦПК України, в редакції, що була чинною на день ухвалення заочного рішення, та статті 284 ЦПК України в чинній редакції початок перебігу строку для подання заяви про перегляд заочного рішення починається саме з дня отримання відповідачем копії заочного рішення, а тому висновок суду першої інстанції про те, що ознайомившись 10 січня 2018 року із матеріалами виконавчого провадження № 52373665 та отримавши його копію, відповідачу стало відомо про наявність заочного рішення у цій справі, і що саме з цієї дати слід відраховувати строк для подання ним заяви про перегляд заочного рішення, є помилковим з огляду на те, що згідно з цивільним процесуальним законодавством початок перебігу строку для подання заяви про перегляд заочного рішення відраховується саме з дня отримання відповідачем копії такого рішення. Матеріали виконавчого провадження № 52373665, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, копія яких долучена до матеріалів справи, не містять ні копії заочного рішення суду у цій справі, ні доказів отримання копії такого заочного рішення відповідачем (том 2 а. с. 2-202).
За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення і залишення такої заяви без розгляду з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Федорова Юрія Андрійовича задовольнити.
Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	М. В. Матківська  	
Судді	В. С. Марчук  	
  	В. В. Сопрун  	

Повне судове рішення складено 01 липня 2020 року