Ухвала
21 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 2-4608/09
провадження № 61-12957ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач),  Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційні скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Бикова Ольга Юріївна на ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року у справі за позовом   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності,  
                                                            ВСТАНОВИВ:
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого                    2009 року позов  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1  задоволено.
Визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 право власності у рівних частинах на нежитлові приміщення першого поверху (колишньої квартири № 9 ) №№ 9-1, 9-2 , 9-3 житлового будинку у літ. «А-4» по АДРЕСА_1 , загальна площа яких складає -61,7 кв.м, де основна - 56, 2 кв.м, допоміжна - 5, 5 кв.м.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року клопотання  ОСОБА_4  задоволено.                         
Поновлено строк на апеляційне оскарження  рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2009 року.
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого                      2009 року по справі за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності.
Постановою Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2009 року скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності відмовлено.
28 серпня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бикова О. Ю., подано касаційні скарги, в яких заявники просять скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року та залишити в силі рішення Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2009 року.
В частині оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від                             29 листопада 2019 року у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку:
1)                 рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи 
та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених 
у частині третій цієї статті;
2)                 ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду 
в апеляційному порядку; 
3)                 ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Ухвала Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року  відсутня в переліку пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України, а тому не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України             суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services 
v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 29 листопада                  2019 року,слід відмовити. 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в  ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №552/137/15-ц, провадження                      №61-24817св18, у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №234/3341/15-ц, провадження №61-30536св18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, провадження №12-187гс18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, провадження №14-338цс18,       у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2018 року у справі №145/2047/16-ц, провадження №14-499цс19, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17, провадження №14-144цс18 (пункт 1 частини другої статті  389 ЦПК України).
Касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бикова О. Ю., подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1 частини другої статті  389 ЦПК України.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Крім того, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бикова О. Ю., заявлено клопотання, в якому просять зупинити виконання постанови Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
 
Отже, клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.
 
На переконання Верховного Суду,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бикова О. Ю., не навели переконливих доводів, що невжиття заходів зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року, може призвести до невідворотних наслідків.
Ураховуючи наведене, а також те, що оскарження судового рішення в касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його виконання судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання                                                     ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бикова О. Ю.,  про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від                 12 серпня 2020 року, слід відмовити.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Бикова Ольга Юріївна в частині оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року, відмовити.  
Відкрити касаційне провадження у справі за  позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності, за касаційними скаргами  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Бикова Ольга Юріївна на  постанову Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року.
Витребувати з Московського районного суду м. Харкова цивільну справу                (№ 2-4608/09).
Відмовити у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який 
за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, 
у строк до 16 жовтня 2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк